אלהינו ואלהי אבותינו. מלוך על כל העולם כלו בכבודך. והנשא על כל הארץ ביקרך. והופע בהדר גאון עזך על כל יושבי תבל ארצך. וידע כל פעול כי אתה פעלתו. ויבין כל יצור כי אתה יצרתו. ויאמר כל אשר הנשמה באפו יי אלהי ישראל מלך. ומלכותו בכל משלה:
אלהינו ואלהי אבותינו זכרנו בזכרון טוב מלפניך. ופקדנו בפקדת ישועה ורחמים משמי שמי קדם. וזכור לנו יי אלהינו אהבת הקדמונים אברהם יצחק וישראל עבדיך את הברית ואת החסד ואת השבועה שנשבעת לאברהם אבינו בהר המריה. ותראה לפניך העקידה שעקד את יצחק בנו על גבי המזבח. ככתוב בתורתך:
ויהי. אחר הדברים האלה. והאלהים. נסה את אברהם. ויאמר אליו. אברהם ויאמר הנני: ויאמר. קח נא. את בנך את יחידך אשר אהבת את יצחק. ולך לך. אל ארץ המריה. והעלהו שם לעלה. על אחד ההרים. אשר אמר אליך: וישכם אברהם בבקר. ויחבש את חמרו. ויקח. את שני נעריו אתו. ואת יצחק בנו. ויבקע עצי עלה. ויקם וילך. אל המקום אשר אמר לו האלהים: ביום השלישי. וישא אברהם את עיניו. וירא את המקום מרחק: ויאמר אברהם אל נעריו. שבו לכם פה עם החמור. ואני והנער. נלכה עד כה. ונשתחוה ונשובה אליכם: ויקח אברהם את עצי העלה. וישם על יצחק בנו. ויקח בידו. את האש ואת המאכלת. וילכו שניהם יחדו: ויאמר יצחק. אל אברהם אביו ויאמר אבי. ויאמר הנני בני. ויאמר. הנה האש והעצים. ואיה השה לעלה: ויאמר אברהם. אלהים. יראה לו השה. לעלה בני. וילכו שניהם יחדו: ויבאו. אל המקום אשר אמר לו האלהים. ויבן שם אברהם את המזבח. ויערך את העצים. ויעקד את יצחק בנו. וישם אתו על המזבח. ממעל לעצים: וישלח אברהם את ידו. ויקח את המאכלת. לשחט את בנו: ויקרא אליו. מלאך יי מן השמים. ויאמר אברהם אברהם. ויאמר הנני: ויאמר. אל תשלח ידך אל הנער. ואל תעש לו מאומה. כי עתה ידעתי. כי ירא אלהים אתה. ולא חשכת. את בנך את יחידך ממני: וישא אברהם את עיניו. וירא והנה איל. אחר. נאחז בסבך בקרניו. וילך אברהם ויקח את האיל. ויעלהו לעלה תחת בנו: ויקרא אברהם. שם המקום ההוא יי | יראה. אשר יאמר היום. בהר יי יראה: ויקרא. מלאך יי אל אברהם. שנית מן השמים: ויאמר. בי נשבעתי נאם יי. כי. יען אשר עשית את הדבר הזה. ולא חשכת את בנך את יחידך: כי ברך אברכך. והרבה ארבה את זרעך ככוכבי השמים. וכחול. אשר על שפת הים. וירש זרעך. את שער איביו: והתברכו בזרעך. כל גויי הארץ. עקב. אשר שמעת בקלי: וישב אברהם אל נעריו. ויקמו. וילכו יחדו אל באר שבע. וישב אברהם בבאר שבע:
רבונו שלעולם. כמו שכבש אברהם אבינו רחמיו ועשה רצונך בלבב שלם, כן יכבשו רחמיך את כעסך. ויגלו רחמיך על מדותיך. ותתנהג עמנו יי אלהינו במדת החסד ובמדת הרחמים. ותכנס לנו לפנים משורת הדין. ובעבור שמך הגדול ישוב חרון אפך מעמך ישראל ומעירך ומנחלתך. וקים לנו יי אלהינו את הדבר שהבטחתנו בתורתך על ידי משה עבדך מפי כבודך כאמור, וזכרתי את בריתי יעקוב. ואף את בריתי יצחק. ואף את בריתי אברהם. אזכר והארץ אזכר: ואף גם זאת. בהיותם בארץ איביהם. לא מאסתים ולא געלתים לכלתם. להפר בריתי אתם. כי. אני יי אלהיהם: וזכרתי להם ברית ראשנים. אשר הוצאתי אתם מארץ מצרים לעיני הגוים. להיות להם. לאלהים אני יי: ושב יי אלהיך. את שבותך ורחמך. ושב. וקבצך מכל העמים. אשר הפיצך. יי אלהיך שמה: אם יהיה נדחך בקצה השמים. משם. יקבצך יי אלהיך. ומשם יקחך: והביאך יי אלהיך. אל הארץ. אשר ירשו אבתיך וירשתה. והיטבך והרבך מאבתיך:
בחול המועד מדלגים פסוקים אלה וממשיכים "מי אל כמוך":
ונאמר: יי חננו לך קוינו. היה זרעם לבקרים. אף ישועתנו בעת צרה: ועת צרה היא ליעקב. וממנה יושע: בכל צרתם לו צר. ומלאך פניו הושיעם. באהבתו ובחמלתו הוא גאלם. וינטלם וינשאם כל ימי עולם:
מי אל כמוך. נשא עון ועבר על פשע. לשארית נחלתו. לא החזיק לעד אפו. כי חפץ חסד הוא: ישוב ירחמנו. יכבש עונתינו. ותשליך. במצלות ים כל חטאתם: תתן אמת ליעקב. חסד לאברהם. אשר נשבעת לאבתינו מימי קדם: והביאותים אל הר קדשי. ושמחתים בבית תפלתי. עולתיהם וזבחיהם. לרצון על מזבחי. כי ביתי. בית תפלה יקרא לכל העמים: נאם אדני יי. מקבץ נדחי ישראל. עוד. אקבץ עליו לנקבציו:

 
למנצח
יש נוהגים להתחיל מכאן כשהזמן דחוק:
למנצח על הגתית לבני קרח מזמור: מה ידידות משכנותיך יי צבאות: נכספה וגם כלתה נפשי לחצרות יי לבי ובשרי ירננו אל אל חי: גם צפור מצאה בית ודרור קן לה אשר שתה אפרחיה את מזבחותיך יי צבאות מלכי ואלהי: אשרי יושבי ביתך עוד יהללוך סלה: אשרי אדם עוז לו בך מסלות בלבבם: עברי בעמק הבכא מעין ישיתוהו גם ברכות יעטה מורה: ילכו מחיל אל חיל יראה אל אלהים בציון: יי אלהים צבאות שמעה תפלתי האזינה אלהי יעקב סלה: מגננו ראה אלהים והבט פני משיחך: כי טוב יום בחצריך מאלף בחרתי הסתופף בבית אלהי מדור באהלי רשע: כי שמש ומגן יי אלהים חן וכבוד יתן יי לא ימנע טוב להלכים בתמים: יי צבאות אשרי אדם בטח בך:
וידבר יי אל משה לאמר: צו את בני ישראל. ואמרת אלהם. את קרבני לחמי לאשי. ריח ניחחי. תשמרו. להקריב לי במועדו: ואמרת להם. זה האשה. אשר תקריבו ליי. כבשים בני שנה תמימם. שנים ליום עלה תמיד: את הכבש אחד תעשה בבקר. ואת הכבש השני. תעשה בין הערבים: ועשירית האיפה. סלת למנחה. בלולה. בשמן כתית רביעת ההין: עלת תמיד. העשיה בהר סיני. לריח ניחח. אשה ליי: ונסכו רביעת ההין. לכבש האחד. בקדש. הסך. נסך שכר ליי: ואת הכבש השני. תעשה בין הערבים. כמנחת הבקר וכנסכו תעשה. אשה. ריח ניחח ליי: וערבה ליי. מנחת יהודה וירושלם. כימי עולם. וכשנים קדמניות:
אתה הוא יי אלהינו שהקטירו אבותינו לפניך את קטרת הסמים בזמן שבית המקדש קים. כאשר צוית אותם על יד (משה) נביאך ככתוב בתורתך: ויאמר יי אל משה קח לך סמים. נטף ושחלת וחלבנה. סמים ולבנה זכה. בד בבד יהיה: ועשית אתה קטרת. רקח מעשה רוקח. ממלח טהור קדש: ושחקת ממנה הדק. ונתתה ממנה. לפני העדת באהל מועד. אשר אועד לך שמה. קדש קדשים תהיה לכם: ונאמר, והקטיר עליו. אהרן קטרת סמים. בבקר בבקר. בהיטיבו. את הנרת יקטירנה: ובהעלת אהרן את הנרת. בין הערבים יקטירנה. קטרת תמיד. לפני יי לדרתיכם:
תנו רבנן: פטום הקטרת כיצד. שלש מאות וששים ושמנה מנים היו בה. שלש מאות וששים וחמשה כמנין ימות החמה. ושלשה מנים יתרים שמהם מכניס כהן גדול מלא חפניו ביום הכפורים, ומחזירן למכתשת בערב יום הכפורים, כדי לקים בה מצות דקה מן הדקה. ואחד עשר סמנים היו בה ואלו הן: הצרי והצפרן, החלבנה והלבנה, משקל שבעים שבעים מנה. מור וקציעה, ושבלת נרד, וכרכום, משקל ששה עשר ששה עשר מנה. הקשט שנים עשר. קלופה שלשה. קנמון תשעה. בורית כרשינא תשעה קבין. יין קפריסין סאין תלת וקבין תלתא. ואם לא מצא יין קפריסין, מביא חמר חור עתיק. מלח סדומית רבע הקב. מעלה עשן כל שהוא. רבי נתן הבבלי אומר: אף מכפת הירדן כל שהוא. אם נתן בה דבש פסלה. ואם חסר אחת מכל סמניה חיב מיתה. 
רבן שמעון בן גמליאל אומר: הצרי אינו אלא שרף (נ"א: שרף) הנוטף מעצי הקטף. בורית כרשינא למה היא באה, כדי לשפות בה את הצפרן כדי שתהא נאה. יין קפריסין למה הוא בא, כדי לשרות בו את הצפרן כדי שתהא עזה. והלא מי רגלים יפין לה, אלא שאין מכניסין מי רגלים במקדש מפני הכבוד. והקטיר והשתחוה ויצא:
 
והוא רחום
כשאין שהות מתחילים מכאן.
והוא רחום יכפר עון ולא ישחית. והרבה להשיב אפו ולא יעיר כל חמתו: יי הושיעה. המלך יעננו ביום קראנו: יי צבאות עמנו. משגב לנו אלהי יעקב סלה: יי צבאות. אשרי אדם בטח בך: אשרי יושבי ביתך. עוד יהללוך סלה: אשרי העם שככה לו. אשרי העם שיי אלהיו:
תהלה לדוד ארוממך אלוהי המלך ואברכה שמך לעולם ועד: בכליום אברכך ואהללה שמך לעולם ועד: גדול יי ומהלל מאד ולגדלתו אין חקר: דור לדור ישבח מעשיך וגבורתיך יגידו: הדר כבוד הודך ודברי נפלאתיך אשיחה: ועזוז נוראתיך יאמרו וגדלתך אספרנה: זכר רבטובך יביעו וצדקתך ירננו: חנון ורחום יי ארך אפים וגדלחסד: טוביי לכל ורחמיו עלכלמעשיו: יודוך יי כלמעשיך וחסידיך יברכוכה: כבוד מלכותך יאמרו וגבורתך ידברו: להודיע | לבני האדם גבורתיו וכבוד הדר מלכותו: מלכותך מלכות כלעלמים וממשלתך בכלדור ודור: סומך יי לכלהנפלים וזוקף לכלהכפופים: עיניכל אליך ישברו ואתה נותןלהם אתאכלם בעתו: (חייב לכוין בפסוק זה, והעיקר לכוין פירוש המילות, ואם לא כיון פירוש המילות צריך לחזור ולאמרו. ויכוין פותח את ידיך ראשי תיבות פא"י וסופי תיבות חת"ך, שהם אותיות סא"ל בא"ת ב"ש, שהוא מנין פא"י, והוא מספר הויה בשילוב אדנות דהיינו: יאהדונהי.) פותח אתידך ומשביע לכלחי רצון: צדיק יי בכלדרכיו וחסיד בכלמעשיו: קרוב יי לכלקראיו לכל אשר יקראהו באמת: רצוןיראיו יעשה ואתשועתם ישמע ויושיעם: שומר יי אתכלאהביו ואת כלהרשעים ישמיד: תהלת יי ידבר פי ויברך כלבשר שם קדשו לעולם ועד: ואנחנו נברך יה. מעתה ועד עולם. הללויה:
עומד שליח ציבור ואומר:
יתגדל ויתקדש שמיה רבא. (אמן) בעלמא די ברא כרעותיה וימלוך מלכותיה ויצמח פרקניה ויקרב משיחיה ויפרוק עמיה. בחייכון וביומיכון ובחייהון דכל בית ישראל, בעגלא ובזמן קריב ואמרו אמן. (אמן) ומיד אומרים הציבור והשליח ציבור עמהם: יהא שמיה רבא מברך לעלם ולעלמי עלמיא: ואומר שליח ציבור לבדו: יתברך: (אמן). וישתבח ויתפאר ויתרומם ויתעלה ויתהדר ויתהלל ויתנשא, שמיה דקדשא בריך הוא. (אמן) לעילא לעילא מכל ברכתא שירתא ותשבחתא ונחמתא, דאמירן בעלמא ואמרו אמן. (אמן)

-----עמידה
(:
תפילת העמידה
:)

כי שם יי אקרא הבו גודל לאלוהינו;
יי שפתי תפתח ופי יגיד תהילתך;

()a_18_1sma

()a_18_2sma

()a_18_3sma

()a_18_4sm

()a_18_5sma

()a_18_6sma

()a_18_7sma

()a_18_8sma

()a_18_9sma

()a_18_10sma

()a_18_11sma

()a_18_12sma

()a_18_13sma

()a_18_14m

()a_18_15sma

()a_18_16m

()a_18_17sma

()a_18_18a

()a_18_19m

()a_end18

-----חזרת הש"ץ
(:
חזרת הש"ץ
:)

כי שם יי אקרא הבו גודל לאלוהינו;
יי שפתי תפתח ופי יגיד תהילתך;

()a_18_1sma

()a_18_2sma

()a_kdusha

()a_18_4sm

()a_18_5sma

()a_18_6sma

()a_18_7sma

()a_anenuChazan taanit

()a_18_8sma_shatz

()a_18_9sma

()a_18_10sma

()a_18_11sma

()a_18_12sma

()a_18_13sma

()a_18_14m

()a_18_15sma

()a_18_16sa

()a_18_17sma

()a_18_18sm

()kohanim taanit
()a_18_19m
-----אבינו מלכנו
(:
בעשרת ימי תשובה ובתענית ציבור אומרים זה
:)

יהיו לרצון אמרי פי והגיון ליבי לפניך יי צורי וגואלי;
אבינו מלכנו
בעשרת ימי תשובה אומרים כאן תחילה אבינו מלכנו חטאנו לפניך וכו' מעומד
אבינו מלכנו חטאנו לפניך: אבינו מלכנו
אין לנו מלך אלא אתה: אבינו מלכנו
עשה עמנו למען שמך: אבינו מלכנו
חדש עלינו שנה טובה: אבינו מלכנו
בטל מעלינו כל גזרות קשות ורעות: אבינו מלכנו
בטל מחשבות שונאינו: אבינו מלכנו
הפר עצת כל אויבינו: אבינו מלכנו
כלה כל צר ומשטין מעלינו: אבינו מלכנו
כלה דבר וחרב ורעב ושבי ובזה ומשחית ומגפה ושטן ויצר רע וחלים רעים מבני בריתך: אבינו מלכנו
שלח רפואה שלמה לחולי עמך: אבינו מלכנו
מנע מגפה מנחלתך: אבינו מלכנו
זכור כי עפר אנחנו: אבינו מלכנו
מחול וסלח לכל עונותינו: אבינו מלכנו
קרע רוע גזר דיננו: אבינו מלכנו
מחוק ברחמיך הרבים כל שטרי חובותינו: אבינו מלכנו
מחה והעבר פשעינו מנגד עיניך: אבינו מלכנו
כתבנו בספר חיים טובים: אבינו מלכנו
כתבנו בספר פרנסה וכלכלה: אבינו מלכנו
כתבנו בספר מחילה וסליחה וכפרה: אבינו מלכנו
כתבנו בספר גאלה וישועה: אבינו מלכנו
זכרנו בזכרון טוב מלפניך: אבינו מלכנו
הצמיח לנו ישועה בקרוב: אבינו מלכנו
הרם קרן ישראל עמך: אבינו מלכנו
והרם קרן משיחך: אבינו מלכנו
החזירנו בתשובה שלמה לפניך: אבינו מלכנו
שמע קולנו, חוס ורחם עלינו: אבינו מלכנו
עשה למענך אם לא למעננו: אבינו מלכנו
קבל ברחמים וברצון את תפלתנו: אבינו מלכנו
אל תשיבנו ריקם מלפניך: אבינו מלכנו
ואומרים כל הקהל "אבינו מלכנו אבינו אתה" וכו'


-----נפילת פנים
יש נוהגים ליפול על פניהם אם יש שהות. ומטים גופם על צדם השמאלי ואומרים:
לפניך אני כורע ומשתחוה ומתחנן אדון העולם אלהי האלהים ואדני האדנים. כי לא על צדקותינו אנחנו מפילים תחנונינו לפניך כי על רחמיך הרבים. מה נאמר ליי מה נדבר ומה נצטדק. חטאנו ועוינו והרשענו ומרדנו וסור ממצותיך וממשפטיך. לך אדני הצדקה ולנו בשת הפנים. השחרו פנינו מפני אשמתנו ונכפפה קומתנו מפני עונותינו. אין לנו פה להשיב ולא מצח להרים ראש. אלהי, בשתי ונכלמתי להרים אלהי פני אליך. כי עונותינו רבו למעלה ראש ואשמתנו גדלה עד לשמים. אין בנו מעשים עשה עמנו צדקה למען שמך כמו שהבטחתנו על יד נביאך למען שמי אאריך אפי ותהלתי אחטם לך לבלתי הכריתך. לא למענכם אני עשה בית ישראל כי אם לשם קדשי. לא לנו יי לא לנו כי לשמך תן כבוד על חסדך על אמתך. למה יאמרו הגוים איה נא אלהיהם. אנא יי אל תפן אל קשי העם הזה ואל רשעו ואל חטאתו. סלח נא לעון העם הזה כגדל חסדך וכאשר נשאתה לעם הזה ממצרים ועד הנה. למען שמך יי וסלחת לעוני כי רב הוא. אדני | שמעה. אדני | סלחה. אדני. הקשיבה ועשה אל תאחר. למענך אלהי. כי שמך נקרא. על עירך ועל עמך:
עד כאן אומרים בלחש ומגביהים ראשיהם ואומרים:
אבינו מלכנו אבינו אתה. אבינו מלכנו אין לנו אלא אתה. אבינו מלכנו רחם עלינו. אבינו מלכנו חננו ועננו. כי אין בנו מעשים. עשה עמנו צדקה למען שמך הגדול והקדוש והושיענו. ואנחנו לא נדע מה נעשה כי עליך עינינו. זכר רחמיך יי וחסדיך. כי מעולם המה: אל תזכר לנו עונות ראשונים. מהר יקדמונו רחמיך כי דלונו מאד: קומה עזרתה לנו ופדנו למען חסדך: יהי חסדך יי עלינו. כאשר יחלנו לך: אם עונות תשמר יה. אדני מי יעמד: כי עמך הסליחה. למען תורא: יי הושיעה. המלך יעננו ביום קראנו: כי הוא ידע יצרנו. זכור כי עפר אנחנו: עזרנו אלהי ישענו על דבר כבוד שמך. והצילנו וכפר על חטאתינו למען שמך:
יתגדל ויתקדש שמיה רבא. (אמן) בעלמא די ברא כרעותיה וימלוך מלכותיה ויצמח פרקניה ויקרב משיחיה ויפרוק עמיה. בחייכון וביומיכון ובחייהון דכל בית ישראל, בעגלא ובזמן קריב ואמרו אמן. (אמן) ומיד אומרים הציבור והשליח ציבור עמהם: יהא שמיה רבא מברך לעלם ולעלמי עלמיא: ואומר שליח ציבור לבדו: יתברך: (אמן). וישתבח ויתפאר ויתרומם ויתעלה ויתהדר ויתהלל ויתנשא, שמיה דקדשא בריך הוא. (אמן) לעילא לעילא מכל ברכתא שירתא ותשבחתא ונחמתא, דאמירן בעלמא ואמרו אמן. (אמן)
תתקבל צלותכון ותתעביד בעותכון וצלותהון ובעותהון דכל בית ישראל, קדם אבונא דבשמיא. יהא שלמא רבא מן שמיא, וסיעתא ופורקנא ורוחא וחנא וחסדא ורחמי, עליכון ועלנא ועל כל קהלהון דכל בית ישראל לחיים ולשלום ואמרו אמן. (אמן)
מכאן אומרים הציבור והשליח ציבור יחד:
עשה שלום במרומיו, הוא ברחמיו וחסדיו יעשה שלום עלינו ועל כל ישראל. וינחמנו בציון ויבנה ברחמיו את ירושלים בחיינו ובימינו בקרוב אמן ואמן:
מזמור קמא
מזמור לדוד יי קראתיך חושה לי האזינה קולי בקראילך: תכון תפלתי קטרת לפניך משאת כפי מנחתערב: שיתה יי שמרה לפי נצרה עלדל שפתי: אלתטלבי לדבר | רע להתעולל עללות | ברשע אתאישים פעליאון ובל אלחם במנעמיהם: יהלמניצדיק | חסד ויוכיחני שמן ראש אליני ראשי כיעוד ותפלתי ברעותיהם: נשמטו בידיסלע שפטיהם ושמעו אמרי כי נעמו: כמו פלח ובקע בארץ נפזרו עצמינו לפי שאול: כי אליך | אלהים אדני עיני בכה חסיתי אלתער נפשי: שמרני מידי פח יקשו לי ומקשות פעלי און: יפלו במכמריו רשעים יחד אנכי עדאעבור:
מזמור קמב
משכיל לדוד בהיותו במערה תפלה: קולי אליי אזעק קולי אליי אתחנן: אשפך לפניו שיחי צרתי לפניו אגיד: בהתעטף עלי | רוחי ואתה ידעת נתיבתי בארחזו אהלך טמנו פח לי: הביט ימין | וראה ואיןלי מכיר אבד מנוס ממני אין דורש לנפשי: זעקתי אליך יי אמרתי אתה מחסי חלקי בארץ החיים: הקשיבה | אלרנתי כידלותי מאד הצילני מרדפי כי אמצו ממני: הוציאה ממסגר | נפשי להודות אתשמך בי יכתרו צדיקים כי תגמל עלי:
מנהגינו כשמסמיכים מנחה לערבית אומרים מיד "והוא רחום" וכשאין מסמיכים התפילות אומרים "רבי חנניא" וקדיש.
רבי חנניא בן עקשיא אומר. רצה הקדוש ברוך הוא לזכות את ישראל. לפיכך הרבה להם תורה ומצות. שנאמר: יי חפץ למען צדקו. יגדיל תורה ויאדיר:
יתגדל ויתקדש שמיה רבא. (אמן) דעתיד לחדתא עלמא ולאחאה מיתיא. ולמפרק חייא. ולמבני קרתא ירושלם. ולשכללא היכלא קדישא. ולמעקר פולחנא נוכראה מן ארעא. ולאתבא פולחנא די שמיה לאתריה. בהדריה בזיויה וביקריה. וימלוך מלכותיה ויצמח פורקניה ויקרב (וי"ג ויבע) משיחיה ויפרוק עמיה. בחייכון וביומיכון ובחייהון דכל בית ישראל, בעגלא ובזמן קריב ואמרו אמן. (אמן) ומיד אומרים הציבור והש"צ עמהם: יהא שמיה רבא מברך לעלם ולעלמי עלמיא: יתברך: (אמן). וישתבח ויתפאר ויתרומם ויתעלה ויתהדר ויתהלל ויתנשא, שמיה דקדשא בריך הוא. (אמן) לעילא לעילא מכל ברכתא שירתא ותשבחתא ונחמתא, דאמירן בעלמא ואמרו אמן. (אמן)
על ישראל, ועל רבנן, ועל תלמידיהון, ועל כל תלמידי תלמידיהון, דעסקין באוריתא (קדישתא) די באתרא הדין ודי בכל אתר ואתר. יהא להון ולנא חנא וחסדא ורחמי מן קדם אבונא דבשמיא ואמרו אמן. (אמן)
יהא שלמא רבא מן שמיא, וסיעתא ופורקנא ורוחא וחנא וחסדא ורחמי עליכון ועלנא ועל כל קהלהון דכל בית ישראל לחיים ולשלום ואמרו אמן. (אמן)
מכאן אומרים הציבור והשליח ציבור יחד:
עשה שלום במרומיו, הוא ברחמיו וחסדיו יעשה שלום עלינו ועל כל ישראל. וינחמנו בציון ויבנה ברחמיו את ירושלים בחיינו ובימינו בקרוב אמן ואמן:
 
-----מזמורים למעגל השנה
בתענית ציבור אומרים
מזמור קב
תפלה לעני כי יעטף. ולפני יי ישפך שיחו: יי שמעה תפלתי. ושועתי אליך תבוא: אל תסתר פניך ממני ביום צר לי. הטה אלי אזנך. ביום אקרא מהר ענני: כי כלו בעשן ימי. ועצמותי כמוקד נחרו: הוכה כעשב ויבש לבי. כי שכחתי מאכל לחמי: מקול אנחתי. דבקה עצמי לבשרי: דמיתי לקאת מדבר. הייתי ככוס חרבות: שקדתי ואהיה. כצפור בודד על גג: כל היום חרפוני אויבי. מהוללי בי נשבעו: כי אפר כלחם אכלתי. ושקוי בבכי מסכתי: מפני זעמך וקצפך. כי נשאתני ותשליכני: ימי כצל נטוי. ואני כעשב איבש: ואתה יי לעולם תשב. וזכרך לדר ודר: אתה תקום תרחם ציון. כי עת לחננה כי בא מועד: כי רצו עבדיך את אבניה. ואת עפרה יחננו: וייראו גוים את שם יי. וכל מלכי הארץ את כבודך: כי בנה יי ציון. נראה בכבודו: פנה אל תפלת הערער. ולא בזה את תפלתם: תכתב זאת לדר אחרון. ועם נברא יהלל יה: כי השקיף ממרום קדשו. יי משמים אל ארץ הביט: לשמע אנקת אסיר. לפתח בני תמותה: לספר בציון שם יי. ותהלתו בירושלים: בהקבץ עמים יחדו. וממלכות לעבד את יי: ענה בדרך כחי קצר ימי: אמר. אלי. אל תעלני בחצי ימי. בדור דורים שנותיך: לפנים הארץ יסדת. ומעשה ידיך שמים: המה יאבדו, ואתה תעמד. וכלם כבגד יבלו. כלבוש תחליפם ויחלפו: ואתה הוא. ושנותיך לא יתמו: בני עבדיך ישכונו. וזרעם לפניך יכון:
בבית אבל אומרים
מזמור מט
למנצח לבניקרח מזמור: שמעו זאת כל העמים. האזינו כל ישבי חלד: גם בני אדם גם בני איש. יחד עשיר ואביון: פי ידבר חכמות. והגות לבי תבונות: אטה למשל אזני. אפתח בכנור חידתי: למה אירא בימי רע. עון עקבי יסובני: הבטחים על חילם. וברב עשרם יתהללו: אח, לאפדה יפדה איש. לא יתן לאלהים כפרו: ויקר פדיון נפשם. וחדל לעולם: ויחי עוד לנצח. לא יראה השחת: כי יראה חכמים ימותו. יחד כסיל ובער יאבדו. ועזבו לאחרים חילם: קרבם בתימו לעולם. משכנתם לדור ודר. קראו בשמותם עלי אדמות: ואדם ביקר בל ילין. נמשל כבהמות נדמו: זה דרכם כסל למו. ואחריהם בפיהם ירצו סלה: כצאן לשאול שתו, מות ירעם. וירדו בם ישרים לבקר. וצורם לבלות שאול, מזבל לו: אךאלהים, יפדה נפשי מיד שאול. כי יקחני סלה: אל תירא כי יעשר איש. כי ירבה כבוד ביתו: כי לא במותו יקח הכל. לא ירד אחריו כבודו: כי נפשו בחייו יברך. ויודך כי תיטיב לך: תבוא עד דור אבותיו. עד נצח לא יראו אור: אדם ביקר, ולא יבין. נמשל כבהמות נדמו:
בחול המועד פסח אומרים
מזמור קז
הדו ליהוה כי טוב כי לעולם חסדו: יאמרו גאולי יי אשר גאלם מיד צר: ומארצות קבצם. ממזרח וממערב. מצפון ומים: תעו במדבר בישימון דרך. עיר מושב לא מצאו: רעבים גם צמאים. נפשם בהם תתעטף: ויצעקו אל יי בצר להם. ממצוקותיהם יצילם: וידריכם בדרך ישרה. ללכת אל עיר מושב: יודו ליהוה חסדו. ונפלאותיו לבני אדם: כי השביע נפש שוקקה. ונפש רעבה מלא טוב: ישבי חשך וצלמות. אסירי עני וברזל: כי המרו אמרי אל. ועצת עליון נאצו: ויכנע בעמל לבם. כשלו ואין עזר: ויזעקו אל יי בצר להם. ממצקותיהם יושיעם: יוציאם מחשך וצלמות. ומוסרותיהם ינתק: יודו ליהוה חסדו. ונפלאותיו לבני אדם: כי שבר דלתות נחשת ובריחי ברזל גדע: אולים מדרך פשעם. ומעונתיהם יתענו: כל אכל תתעב נפשם. ויגיעו עד שערי מות: ויזעקו אל יי בצר להם. ממצקותיהם יושיעם: ישלח דברו וירפאם. וימלט משחיתותם: יודו ליהוה חסדו. ונפלאותיו לבני אדם: ויזבחו זבחי תודה. ויספרו מעשיו ברנה: יורדי הים באניות. עשי מלאכה במים רבים: המה ראו מעשי יי ונפלאותיו במצולה: ויאמר ויעמד רוח סערה. ותרומם גליו: יעלו שמים ירדו תהומות. נפשם ברעה תתמוגג: יחוגו וינועו כשכור. וכל חכמתם תתבלע: ויצעקו אל יי בצר להם. וממצוקתיהם יוציאם: יקם סערה לדממה. ויחשו גליהם: וישמחו כי ישתקו. וינחם אל מחוז חפצם: יודו ליהוה חסדו. ונפלאותיו לבני אדם: וירוממוהו בקהל עם. ובמושב זקנים יהללוהו: ישם נהרות למדבר. ומצאי מים לצמאון: ארץ פרי למלחה. מרעת יושבי בה: ישם מדבר לאגם מים. וארץ ציה למצאי מים: ויושב שם רעבים. ויכוננו עיר מושב: ויזרעו שדות ויטעו כרמים. ויעשו פרי תבואה: ויברכם וירבו מאד. ובהמתם לא ימעיט: וימעטו וישחו. מעצר רעה ויגון: שפך בוז על נדיבים. ויתעם בתהו לא דרך: וישגב אביון מעוני. וישם כצאן משפחות: יראו ישרים וישמחו. וכל עולה קפצה פיה: מי חכם וישמר אלה. ויתבוננו חסדי יי:
בחול המועד סוכות אומרים
מזמור מב
למנצח משכיל לבני קרח: כאיל תערג על אפיקי מים. כן נפשי תערג אליך אלהים: צמאה נפשי לאלהים לאל חי מתי אבוא. ואראה פני אלהים: היתה לי דמעתי לחם יומם ולילה. באמר אלי כל היום איה אלהיך: אלה אזכרה ואשפכה עלי נפשי. כי אעבר בסך. אדדם עד בית אלהים בקול רנה ותודה המון חוגג: מה תשתוחחי נפשי ותהמי עלי. הוחילי לאלהים כי עוד אודנו ישועות פניו: אלהי עלי נפשי תשתוחח. על כן אזכרך מארץ ירדן. וחרמונים מהר מצער: תהום אל תהום קורא לקול צנוריך. כל משבריך וגליך עלי עברו: יומם יצוה יי חסדו ובלילה שירה עמי. תפלה לאל חיי: אומרה לאל סלעי למה שכחתני. למה קדר אלך בלחץ אויב: ברצח בעצמותי חרפוני צררי. באמרם אלי כל היום איה אלהיך: מה תשתוחחי נפשי ומה תהמי עלי. הוחילי לאלהים כי עוד אודנו. ישועת פני ואלהי:
מזמור מג
שפטני אלהים וריבה ריבי מגוי לא חסיד. מאיש מרמה ועולה תפלטני: כי אתה אלהי מעוזי למה זנחתני. למה קדר אתהלך בלחץ אויב: שלח אורך ואמתך המה ינחוני. יביאוני אל הר קדשך ואל משכנותיך: ואבואה אל מזבח אלהים אל אל שמחת גילי. ואודך בכנור אלהים אלהי: מה תשתוחחי נפשי ומה תהמי עלי. הוחילי לאלהים כי עוד אודנו. ישועת פני ואלהי:
