(:
מיד כשקם בבוקר יאמר מודה אני:
:)
מודה אני לפניך (מלך) חי וקים. שהחזרת לי נשמתי בחמלה. (יפסיק מעט) רבה אמונתך:
ומיד יטול ידיו ג' פעמים ולאחר מכן יברך (והניעור כל הלילה נוטל ידיו אך אינו מברך):
ברוך אתה יי, אלהינו מלך העולם, אשר קדשנו במצותיו, וצונו על נטילת ידים:
אדון העולמים. בעל הרחמים. גדול העצה. דרכו נערצה. הנוטה שחקים. והיוסד ארקים. זוהר העולם. חופש כל נעלם. טוב לקוראים. יסוד הנבראים. כבודו הנפלא. ללב נגלה. מרומם על כל ברכה ותהלה. נורא עלילה. סומך נופלים. עונה מתפללים. פודה עשוקים. צופה מעמקים. קורא הדורות. רוכב ערבות. שומע תפלות. תמים הפעלות:
שמע יי קולי בשיחי. בהתעטף לפניך רוחי ונשמתי. ותפל נא תחנתנו לפניך. ותשמע צעקתנו ממעונך. ותהיה תפלתנו רצויה לפניך. כקטרת סמים על מזבחך.
יהי רצון מלפניך יי אלהי ואלהי אבותי. לטהר מערכי רעיוני. ולכונן מענה לשוני. ותחשכני מזדונות. ותנקני משגיונות. ותמחול לי כל עונות. ותהיה עם לבבי בעת מחשבי. ועם פי בעת הטיפי. ועם ידי בעת מעבדי. ועם רגלי בעת הלוכי. ואל אומר לפניך דבר שלא כרצונך. וגער בשטן ואל יבהילני. וביצר (ה)רע ואל יכשילני. והאר פניך אלי. ונתת מהודך עלי. וקבל תחנתי. ורצה בהשתחויתי. ועזרני על דבר כבוד שמך וחנני. בזאת אדע כי עשית עמדי חסד וכי חפצת בי. ותציבני לעמוד לפניך לעולם: יהיו לרצון אמרי פי והגיון לבי לפניך. יי צורי וגאלי:
ברוך אתה יי אלהינו מלך העולם. אשר יצר את האדם בחכמה. וברא בו נקבים נקבים וחללים חללים. מהם סתומים ומהם פתוחים. שאם יסתם אחד מהם או יפתח אינו יכול להתקים אפלו שעה אחת. ברוך אתה יי. רופא כל בשר ומפליא לעשות:
אלהי. הנשמה שנתת בי טהורה. אתה בראתה. ואתה יצרתה. ואתה נפחתה בי. ואתה משמרה בקרבי. ואתה עתיד לטלה ממני ואתה עתיד להחזירה בי לעתיד לבא. וכל זמן שהנשמה בקרבי מודה (האשה תאמר: מודה) אני לפניך יי אלהי רבון כל המעשים. ברוך אתה יי. המחזיר נשמות לפגרים מתים:
ברוך אתה יי אלהינו מלך העולם. הנותן לשכוי בינה להבין בין יום ובין לילה:
ברוך אתה יי אלהינו מלך העולם. פוקח עורים:
ברוך אתה יי אלהינו מלך העולם. מתיר אסורים:
ברוך אתה יי אלהינו מלך העולם. מלביש ערומים:
ברוך אתה יי אלהינו מלך העולם. זוקף כפופים:
ברוך אתה יי אלהינו מלך העולם. רוקע הארץ על המים:
ברוך אתה יי אלהינו מלך העולם. המכין מצעדי גבר:
בתשעה באב אינו מברך ברכה זו:
ברוך אתה יי אלהינו מלך העולם. שעשה לי כל צרכי:
ברוך אתה יי אלהינו מלך העולם. אוזר ישראל בגבורה:
ברוך אתה יי אלהינו מלך העולם. עוטר ישראל בתפארה:
ברוך אתה יי אלהינו מלך העולם. שלא עשני גוי:
האשה תאמר: שלא עשני גויה:
ברוך אתה יי אלהינו מלך העולם. שלא עשני עבד:
האשה תאמר: שלא עשני שפחה:
ברוך אתה יי אלהינו מלך העולם. שלא עשני אשה:
האשה תאמר בלא שם ומלכות: ברוך שעשני כרצונו:
בתשעה באב, וכן אם לא ישן כל הלילה אינו מברך הברכה הבאה:
ברוך אתה יי אלהינו מלך העולם. המעביר שינה מעינינו ותנומה מעפעפינו. יהי רצון מלפניך יי אלהינו שתרגילנו לדבר מצוה. ואל תרגילנו לדבר עברה. ותשלט בנו יצר טוב. ואל תשלט בנו יצר רע. ותחזקנו במצותיך. ותתן חלקנו בתורתך. ותתננו לחן לחסד ולרחמים בעיניך ובעיני כל רואינו. ותגמלנו חסדים טובים מלפניך. ברוך אתה יי. גומל חסדים טובים:
יהי רצון מלפניך יי אלהינו ואלהי אבותינו. שתצילנו היום הזה ובכל יום ויום. מעזי פנים. מעזות פנים. מאדם רע. מיצר רע. מחבר רע. משכן רע. מפגע רע. מעין הרע. מלשון הרע. מעדות שקר. משנאת הבריות. מעלילה. ממיתה משנה. מחלאים רעים. ממקרים רעים. מגזרות קשות. מדין קשה. מבעל דין קשה. בין שהוא בן ברית ובין שאינו בן ברית. ומדינה שלגיהנם:
רבון העולמים. אלהי האלהים ואדני האדנים. אתה צויתנו להקריב קרבן התמיד במועדו. ולהיות כהנים בעבודתם. ולוים בדוכנם. וישראל במעמדם. ועתה בעונותינו חרב בית המקדש. ובטל התמיד. ואין לנו לא כהן בעבודתו. ולא לוי בדוכנו. ולא ישראל במעמדו. ואתה אמרת ונשלמה פרים שפתינו.
לכן, יהי רצון מלפניך יי אלהינו ואלהי אבותינו שיהיה שיח שפתותינו זה, חשוב ומקבל ומרצה לפניך, כאלו הקרבנו קרבן התמיד במועדו. ועמדנו על מעמדו. ונאמר ושחט אתו. על ירך המזבח. צפנה לפני יי. וזרקו. בני אהרן הכהנים את דמו. על המזבח סביב: ונתח אתו לנתחיו. ואת ראשו ואת פדרו. וערך הכהן אתם. על העצים אשר על האש. אשר על המזבח: והקרב והכרעים ירחץ במים. והקריב הכהן את הכל והקטיר המזבחה. עלה הוא אשה ריח ניחח ליהוה: ונאמר זאת התורה. לעלה למנחה. ולחטאת ולאשם. ולמלואים. ולזבח השלמים:
ברוך אתה יי, אלהינו מלך העולם, אשר קדשנו במצותיו, וצונו על דברי תורה:
הערב נא יי אלהינו את דברי תורתך בפינו. ובפיפיות עמך כל בית ישראל. ונהיה אנחנו. וצאצאינו. וצאצאי עמך כל בית ישראל יודעי שמך ולומדי תורתך לשמה. ברוך אתה יי. נותן התורה:
ברוך אתה יי, אלהינו מלך העולם, אשר בחר בנו מכל העמים. ונתן לנו את תורתו. ברוך אתה יי. נותן התורה:
וידבר יהוה אלמשה לאמר: צו אתבני ישראל ואמרת אלהם אתקרבני לחמי לאשי ריח ניחחי תשמרו להקריב לי במועדו: ואמרת להם זה האשה אשר תקריבו ליהוה כבשים בנישנה תמימם שנים ליום עלה תמיד: אתהכבש אחד תעשה בבקר ואת הכבש השני תעשה בין הערבים: ועשירית האיפה סלת למנחה בלולה בשמן כתית רביעת ההין: עלת תמיד העשיה בהר סיני לריח ניחח אשה ליהוה: ונסכו רביעת ההין לכבש האחד בקדש הסך נסך שכר ליהוה: ואת הכבש השני תעשה בין הערבים כמנחת הבקר וכנסכו תעשה אשה ריח ניחח ליהוה:
וערבה ליהוה. מנחת יהודה וירושלם. כימי עולם. וכשנים קדמניות:
וידבר יי אל משה לאמר: דבר אל אהרן ואל בניו לאמר. כה תברכו את בני ישראל. אמור להם:
יברכך יי וישמרך:
יאר יי | פניו. אליך ויחנך:
ישא יי | פניו אליך. וישם לך שלום:
ושמו את שמי על בני ישראל. ואני אברכם:
אלו דברים שאין להם שעור. הפאה. והבכורים. והראיון. וגמילות חסדים. ותלמוד תורה. ואלו דברים שאדם אוכל פרותיהן בעולם הזה והקרן קימת לו לעולם הבא. כבוד אב ואם. וגמילות חסדים. והבאת שלום בין אדם לחברו ותלמוד תורה כנגד כלם:
אמר רבי זירא בנות ישראל הן החמירו על עצמן, שאפלו רואות דם טפה כחרדל יושבות עליה שבעת ימי נקים.
תנא דבי אליהו: כל השונה הלכות בכל יום, מובטח לו שהוא בן העולם הבא. שנאמר: הליכות עולם לו: אל תקרי הליכות, אלא הלכות. אמר רבי אלעזר אמר רבי חנינא תלמידי חכמים מרבים שלום בעולם. שנאמר: וכל בניך למודי יי. ורב שלום בניך:
לעולם יהא אדם ירא שמים בסתר ומודה על האמת. ודובר אמת בלבבו. ישכים ויאמר: רבון כל העולמים. לא על צדקותינו אנחנו מפילים תחנונינו לפניך כי על רחמיך הרבים. מה אנו. מה חיינו. מה חסדנו. מה צדקנו. מה מעשנו. מה נאמר לפניך יי אלהינו. הלא הגבורים כאין לפניך. ואנשי השם כלא היו. וחכמים כבלי מדע. ונבונים כבלי השכל. כי רוב מעשינו תהו. וימי חיינו הבל לפניך. כמו שכתוב בדברי קדשך: ומותר האדם מן הבהמה אין. כי הכל הבל. לבד הנשמה הטהורה שהיא עתידה לתן דין וחשבון לפני כסא כבודך. וכל הגוים כאין נגדך. שנאמר: הן גוים כמר מדלי. וכשחק מאזנים נחשבו. הן איים כדק יטול: אבל אנחנו עמך בני בריתך. בני אברהם אוהבך. שנשבעת לו בהר המוריה. זרע יצחק עקידך שנעקד על גבי מזבחך. עדת יעקב בנך בכורך. שמאהבתך שאהבת אתו ומשמחתך ששמחת בו קראת אותו ישראל וישרון.
לפיכך, אנו חיבים להודות לך. ולשבחך ולפארך ולרוממך. ולתן הודאה ושבח לשמך. וחיבים אנו לומר לפניך בכל יום ערב ובקר, שמע, ישראל, יי | אלהינו, יי | אחד: אשרנו מה טוב חלקנו. מה נעים גורלנו. מה יפה מאד ירשתנו. אשרנו שאנו משכימים ומעריבים ואומרים: שמע, ישראל, יי | אלהינו, יי | אחד:
אתה הוא קודם שנברא העולם. אתה הוא אחר שנברא העולם. אתה הוא אל בעולם הזה. ואתה הוא אל לעולם הבא. אתה הוא ראשון ואתה הוא אחרון. קדש את שמך הגדול והקדוש בעולמך ובישועתך תרום ותגביה קרננו. ברוך מקדש שמו ברבים:
אתה הוא יי לבדך אתה עשית את השמים שמי השמים וכל צבאם, הארץ וכל אשר עליה, הימים וכל אשר בהם, ואתה מחיה את כלם וצבא השמים לך משתחוים: אתה הוא יי האלהים אשר בחרת באברם והוצאתו מאור כשדים, ושמת שמו אברהם: ואתה הוא ושנותיך לא יתמו:
יי מלך. יי מלך. יי ימלך לעלם ועד: ברוך יי לעולם אמן ואמן:
כשנכנס לבית הכנסת אומר:
ואני ברב חסדך אבא ביתך. אשתחוה אל היכל קדשך ביראתך:
יעמוד, יברך ואחר כך יתעטף:
ברוך אתה יי, אלהינו מלך העולם, אשר קדשנו במצותיו, וצונו להתעטף בציצית:
יניח תפילין של יד מיושב ומברך מתחילה:
ברוך אתה יי, אלהינו מלך העולם, אשר קדשנו במצותיו, וצונו להניח תפלין:
כורך הרצועה על הזרוע, ועומד ומניח תפילין של ראש.
אסור להפסיק בין הנחת תפילין של יד ובין הנחת תפילין של ראש בשום ענין שאינו מענין התפילין. ואם הפסיק, יברך על תפילין של ראש. וכן כשמניח תפלין של ראש בלבד, מברך ברכה זו ולא יברך להניח תפלין:
ברוך אתה יי, אלהינו מלך העולם, אשר קדשנו במצותיו, וצונו על מצות תפלין:

  

שופט כל הארץ
בעשרת ימי תשובה אומרים פיוט זה. ועומד הקהל. והשליח ציבור אומר והם עונים:
שופט כל הארץ, ואותה במשפט יעמיד. נא חיים וחסד, על עם עני תצמיד. ואת תפלת השחר, במקום עולה, תעמיד. עולת הבקר, אשר לעולת התמיד: עולת
לובש צדקה ומעטה, לך לבדך היתרון. מעביר ראשון ראשון להכריע הכשרון. אם אין בנו מעשים, זכרה ישני חברון. והם יעלו לזכרון, לפני יי תמיד: עולת
מטה כלפי חסד, להטות איש לתחיה. עמך הטה לחסד, גמול נא עליו וחיה. כתוב תיו חיים והיה, על מצחו תמיד: עולת
היטיבה ברצונך, את ציון עיר קדושי. בני ציון היקרים. יובילו מלכים שי. ונתת יד ושם, בביתך למקדשי. עריכת נר לבן ישי, להעלות נר תמיד: עולת
חזקו ויאמץ לבבכם עמי, באל ומעזו. עדותיו כי תצרו. גם את זו לעמת זו. יכפר בעד חטאתכם, ויזכור רחם ברוגזו. דרשו יי ועזו, בקשו פניו תמיד: עולת
בני עבדיך היום, למקדשך יאתיו. צועקים על חטאתם, ולעונם יבכיו. זוכרים צדקות אבותם, יי עליהם יחיו. אותם תזכר והיו, נגד יי תמיד: עולת

  

המהולל ופסוקי דזמרה
ועומדים כל הציבור ואומר השליח ציבור או הגדול שבציבור "המהלל" עד סוף "ברוך שאמר"
המהלל לעולם ולעולמי עולמים, אנו עבדיך לך מודים, יודעים ומעידים ומגידים, שאין אלוה בלתך, ואין אלוה זולתך, ואין אלוה כערכך, ואין אלוה כיוצא בך, ואין אלוה אלא אתה לבדך. ככתוב בתורתך: אתה הראת לדעת. כי יי הוא האלהים. אין עוד מלבדו:
ברוך שאמר והיה העולם. ברוך הוא. ברוך אומר ועושה. ברוך גוזר ומקים. (ברוך מושיע ומרחם.) ברוך מרחם על הארץ. ברוך מרחם על הבריות. ברוך מעביר אפלה ומביא אורה. ברוך משלם שכר טוב ליראיו. ברוך שאין לפניו לא עולה ולא שכחה. לא כזב ולא מרמה. לא משוא פנים ולא מקח שחד. ברוך אל חי לעד וקים לנצח. ברוך אתה יי אלהינו מלך העולם האל המהלל בפי עמו. משבח ומפואר בלשון כל חסידיו ועבדיו. ובשירי דוד בן ישי עבדך משיחך נהללך יי אלהינו בשבחו ובזמירו. נודך ונשבחך נפארך נמליכך נזכיר שמך מלכנו אלהינו, יחד. יחיד חי העולמים. משבח ומפואר עדי עד שמו. ברוך אתה יי. מלך מהלל בתשבחות: (אמן)
ויושבים כל הציבור ואומרים הזמירות עד סופם יחד בקול רם:
מזמור לתודה הריעו ליהוה כלהארץ: עבדו אתיי בשמחה באו לפניו ברננה: דעו כי יי הוא אלהים הוא עשנו ולו אנחנו עמו וצאן מרעיתו: באו שעריו | בתודה חצרתיו בתהלה הודולו ברכו שמו: כיטוב יי לעולם חסדו ועדדר ודר אמונתו:
יהי כבוד יי לעולם. ישמח יי במעשיו: יהי שם יי מברך. מעתה ועד עולם: ממזרח שמש עד מבואו. מהלל שם יי: רם על כל גוים יי על השמים כבודו: יי שמך לעולם. יי זכרך לדר ודר: יי בשמים הכין כסאו. ומלכותו בכל משלה: ישמחו השמים ותגל הארץ. ויאמרו בגוים יי מלך: יי מלך. יי מלך. יי ימלך לעלם ועד: יי מלך עולם ועד. אבדו גוים מארצו: יי הפיר עצת גוים. הניא מחשבות עמים: עצו עצה ותפר. דברו דבר ולא יקום. כי עמנו אל: רבות מחשבות בלב איש. ועצת יי היא תקום: עצת יי לעולם תעמד. מחשבות לבו לדר ודר: כי הוא אמר ויהי. הוא צוה ויעמד: כי בחר יי בציון. אוה למושב לו: כי יעקב בחר לו יה. ישראל לסגלתו: כי לא יטש יי עמו. ונחלתו לא יעזב: והוא רחום יכפר עון ולא ישחית. והרבה להשיב אפו ולא יעיר כל חמתו: יי הושיעה. המלך יעננו ביום קראנו: יי צבאות עמנו. משגב לנו אלהי יעקב סלה: יי צבאות. אשרי אדם בטח בך: אשרי יושבי ביתך. עוד יהללוך סלה: אשרי העם שככה לו. אשרי העם שיי אלהיו:
תהלה לדוד ארוממך אלוהי המלך ואברכה שמך לעולם ועד: בכליום אברכך ואהללה שמך לעולם ועד: גדול יי ומהלל מאד ולגדלתו אין חקר: דור לדור ישבח מעשיך וגבורתיך יגידו: הדר כבוד הודך ודברי נפלאתיך אשיחה: ועזוז נוראתיך יאמרו וגדלתך אספרנה: זכר רבטובך יביעו וצדקתך ירננו: חנון ורחום יי ארך אפים וגדלחסד: טוביי לכל ורחמיו עלכלמעשיו: יודוך יי כלמעשיך וחסידיך יברכוכה: כבוד מלכותך יאמרו וגבורתך ידברו: להודיע | לבני האדם גבורתיו וכבוד הדר מלכותו: מלכותך מלכות כלעלמים וממשלתך בכלדור ודור: סומך יי לכלהנפלים וזוקף לכלהכפופים: עיניכל אליך ישברו ואתה נותןלהם אתאכלם בעתו: (חייב לכוין בפסוק זה, והעיקר לכוין פירוש המילות, ואם לא כיון פירוש המילות צריך לחזור ולאמרו. ויכוין פותח את ידיך ראשי תיבות פא"י וסופי תיבות חת"ך, שהם אותיות סא"ל בא"ת ב"ש, שהוא מנין פא"י, והוא מספר הויה בשילוב אדנות דהיינו: יאהדונהי.) פותח אתידך ומשביע לכלחי רצון: צדיק יי בכלדרכיו וחסיד בכלמעשיו: קרוב יי לכלקראיו לכל אשר יקראהו באמת: רצוןיראיו יעשה ואתשועתם ישמע ויושיעם: שומר יי אתכלאהביו ואת כלהרשעים ישמיד: תהלת יי ידבר פי ויברך כלבשר שם קדשו לעולם ועד: ואנחנו נברך יה. מעתה ועד עולם. הללויה:
הללויה. הללי נפשי אתיי: אהללה יי בחיי אזמרה לאלהי בעודי: אלתבטחו בנדיבים בבןאדם | שאין לו תשועה: תצא רוחו ישב לאדמתו ביום ההוא אבדו עשתנתיו: אשרי שאל יעקב בעזרו שברו עליי אלהיו: עשה | שמים וארץ אתהים ואתכלאשרבם השמר אמת לעולם: עשה משפט | לעשוקים נתן לחם לרעבים יי מתיר אסורים: יי | פקח עורים יי זקף כפופים יי אהב צדיקים: יי שמר אתגרים יתום ואלמנה יעודד ודרך רשעים יעות: ימלך יי | לעולם אלהיך ציון לדר ודר הללויה:
הללויה. | כיטוב זמרה אלהינו כינעים נאוה תהלה: בונה ירושלים יי נדחי ישראל יכנס: הרופא לשבורי לב ומחבש לעצבותם: מונה מספר לכוכבים לכלם שמות יקרא: גדול אדונינו ורבכח לתבונתו אין מספר: מעודד ענוים יי משפיל רשעים עדיארץ: ענו ליהוה בתודה זמרו לאלהינו בכנור: המכסה שמים | בעבים המכין לארץ מטר המצמיח הרים חציר: נותן לבהמה לחמה לבני ערב אשר יקראו: לא בגבורת הסוס יחפץ לאבשוקי האיש ירצה: רוצה יי אתיראיו אתהמיחלים לחסדו: שבחי ירושלם אתיי הללי אלהיך ציון: כיחזק בריחי שעריך ברך בניך בקרבך: השם גבולך שלום חלב חטים ישביעך: השלח אמרתו ארץ עדמהרה ירוץ דברו: הנתן שלג כצמר כפור כאפר יפזר: משליך קרחו כפתים לפני קרתו מי יעמד: ישלח דברו וימסם ישב רוחו יזלומים: מגיד דבריו ליעקב חקיו ומשפטיו לישראל: לא עשה כן | לכלגוי ומשפטים בלידעום הללויה:
הללויה. | הללו אתיי מןהשמים הללוהו במרומים: הללוהו כלמלאכיו הללוהו כלצבאיו: הללוהו שמש וירח הללוהו כלכוכבי אור: הללוהו שמי השמים והמים אשר | מעל השמים: יהללו אתשם יי כי הוא צוה ונבראו: ויעמידם לעד לעולם חקנתן ולא יעבור: הללו אתיי מןהארץ תנינים וכלתהמות: אש וברד שלג וקיטור רוח סערה עשה דברו: ההרים וכלגבעות עץ פרי וכלארזים: החיה וכלבהמה רמש וצפור כנף: מלכיארץ וכללאמים שרים וכלשפטי ארץ: בחורים וגםבתולות זקנים עםנערים: יהללו | אתשם יי כינשגב שמו לבדו הודו עלארץ ושמים: וירם קרן | לעמו תהלה לכלחסידיו לבני ישראל עם קרבו הללויה:
הללויה. | שירו ליהוה שיר חדש תהלתו בקהל חסידים: ישמח ישראל בעשיו בניציון יגילו במלכם: יהללו שמו במחול בתף וכנור יזמרולו: כירוצה יי בעמו יפאר ענוים בישועה: יעלזו חסידים בכבוד ירננו עלמשכבותם: רוממות אל בגרונם וחרב פיפיות בידם: לעשות נקמה בגוים תוכחות בלאמים: לאסר מלכיהם בזקים ונכבדיהם בכבלי ברזל: לעשות בהם | משפט כתוב הדר הוא לכלחסידיו הללויה:
הללויה. | הללואל בקדשו הללוהו ברקיע עזו: הללוהו בגבורתיו הללוהו כרב גדלו: הללוהו בתקע שופר הללוהו בנבל וכנור: הללוהו בתף ומחול הללוהו במנים ועגב: הללוהו בצלצלישמע הללוהו בצלצלי תרועה: כל הנשמה תהלל יה הללויה:
ברוך יי לעולם. אמן ואמן:
ימלך יי לעולם אמן ואמן:
ויברך דויד אתיי לעיני כלהקהל ויאמר דויד ברוך אתה יי אלהי ישראל אבינו מעולם ועדעולם: לך יי הגדלה והגבורה והתפארת והנצח וההוד כיכל בשמים ובארץ לך יי הממלכה והמתנשא לכל | לראש: והעשר והכבוד מלפניך ואתה מושל בכל ובידך כח וגבורה ובידך לגדל ולחזק לכל: ועתה אלהינו מודים אנחנו לך ומהללים לשם תפארתך: ויברכו שם כבודך ומרומם עלכלברכה ותהלה:
ויושע יי ביום ההוא אתישראל מיד מצרים וירא ישראל אתמצרים מת עלשפת הים: וירא ישראל אתהיד הגדלה אשר עשה יהוה במצרים וייראו העם אתיהוה ויאמינו ביהוה ובמשה עבדו:
 ()shiratHayam
ותקח מרים הנביאה אחות אהרן אתהתף בידה ותצאן כלהנשים אחריה בתפים ובמחלת: ותען להם מרים שירו ליהוה כיגאה גאה סוס ורכבו רמה בים: ויסע משה אתישראל מיםסוף ויצאו אלמדברשור וילכו שלשתימים במדבר ולאמצאו מים: ויבאו מרתה ולא יכלו לשתת מים ממרה כי מרים הם עלכן קראשמה מרה: וילנו העם עלמשה לאמר מהנשתה: ויצעק אליי ויורהו יהוה עץ וישלך אלהמים וימתקו המים שם שם לו חק ומשפט ושם נסהו: ויאמר אםשמוע תשמע לקול | יהוה אלהיך והישר בעיניו תעשה והאזנת למצותיו ושמרת כלחקיו כלהמחלה אשרשמתי במצרים לאאשים עליך כי אני יהוה רפאך:
עד כאן אומרים כל הציבור יחד. ומכאן עומד שליח ציבור ואומר בקול רם ובנחת:
  רפאני וברכות קרית שמע
רפאני יי וארפא הושיעני ואושעה כי תהלתי אתה: ואמרת ביום ההוא אודך יי כי אנפת בי ישב אפך ותנחמני: הנה אל ישועתי אבטח ולא אפחד כי עזי וזמרת, יה יי. ויהי לי לישועה: ושאבתם מים בששון ממעיני הישועה: ואמרתם ביום ההוא הודו ליהוה קראו בשמו הודיעו בעמים עלילתיו הזכירו כי נשגב שמו: אלהי צורי אחסה בו מגני וקרן ישעי משגבי ומנוסי משעי מחמס תשעני: מהלל אקרא יי ומאיבי אושע: כי פדה יי את יעקב וגאלו מיד חזק ממנו: על כן אודך יי בגוים ולשמך אזמר: זמרו יי כי גאות עשה מודעת זאת בכל הארץ: צהלי ורני יושבת ציון כי גדול בקרבך קדוש ישראל: ואמר ביום ההוא הנה אלהינו זה קוינו לו ויושיענו זה יי קוינו לו נגילה ונשמחה בישועתו: כי ליהוה המלוכה. ומשל בגוים: ועלו מושעים בהר ציון. לשפט את הר עשו. והיתה ליהוה המלוכה: והיה יי. למלך על כל הארץ. ביום ההוא. יהיה יי. אחד, ושמו אחד: יהי שם יי מברך מעתה ועד עולם: ממזרח שמש עד מבואו מהלל שם יי: לישועתך קויתי יי:
ישתבח שמך לעד מלכנו, המלך הגדול והקדוש בשמים ובארץ. כי לך נאה יי אלהינו שיר ושבח, הלל וזמרה, ברכות והודאות נצח וגבורה. גדלה תהלה ותפארת עז ומלכות וממשלה, מעתה ועד עולם. ברוך אתה יי אלהינו מלך העולם מלך גדול התשבחות. אל ההודאות, אדון כל המעשים. הבוחר בשירי זמרה חי העולמים: (אמן)
יתגדל ויתקדש שמיה רבא. (אמן) בעלמא די ברא כרעותיה וימלוך מלכותיה ויצמח פרקניה ויקרב משיחיה ויפרוק עמיה. בחייכון וביומיכון ובחייהון דכל בית ישראל, בעגלא ובזמן קריב ואמרו אמן. (אמן) ומיד אומרים הציבור והשליח ציבור עמהם: יהא שמיה רבא מברך לעלם ולעלמי עלמיא: ואומר שליח ציבור לבדו: יתברך: (אמן). וישתבח ויתפאר ויתרומם ויתעלה ויתהדר ויתהלל ויתנשא, שמיה דקדשא בריך הוא. (אמן) לעילא לעילא מכל ברכתא שירתא ותשבחתא ונחמתא, דאמירן בעלמא ואמרו אמן. (אמן)
כשמתפלל יחיד, אומר כאן: ברכי נפשי את יי המבורך:
ברוך יי המבורך לעולם ועד:
וממשיך: "ברוך אתה יי אלהינו מלך העולם, יוצר אור" וכו'
שליח ציבור אומר: ברכו את יי המבורך:
ועונים הציבור והוא עמהם:
ברוך יי המבורך לעולם ועד:
ואומר שליח ציבור בקול רם ובנעימה, והציבור אומרים עמו בלחש:

-----קריאת שמע וברכותיה
(:
קריאת שמע וברכותיה
:)

ברוך אתה יי אלהינו מלך העולם, יוצר אור ובורא חשך, עשה שלום ובורא את הכל. המאיר לארץ ולדרים עליה המחדש בכל יום תמיד מעשה בראשית. מה רבו מעשיך | יי. כלם בחכמה עשית. מלאה הארץ קנינך. המלך המרומם (נ"א: המרומם) שמו לבדו מאז, המשבח והמפואר והמתנשא וטוב מימות עולם. אלהי עולם מלכנו, ברחמיך הרבים רחם עלינו, אדון עזנו, צור משגבנו, מגן ישענו, משגב בעדנו. אל ברוך גדול דעה. התקין ופעל זהרי חמה. טוב יצר כבוד לשמו. מאורות נתן סביבות עזו. פנות צבאות קדושים רוממי שדי. תמיד יספרו לאל קדשתו. תתברך יי אלהינו בשמים ממעל ועל הארץ מתחת. ועל כל שבח מעשה ידיך. ומארת אשר יצרת המה יפארוך סלה:
תתברך לעד צורנו מלכנו וגואלנו, בורא קדושים. ישתבח שמך לעד מלכנו יוצר משרתים. אשר משרתיו עומדים ברום עולם ומשמיעים את קולם יחד, בדברי אלהים חיים ומלך עולם. כלם אהובים, כלם ברורים, כלם גבורים, עושים באימה רצון קוניהם באהבה. כלם מקבלים עליהם עול מלכות שמים זה מזה, ונותנים רשות זה לזה, להקדיש לצורם בנחת רוח, בשפה ברורה ובנעימה טהורה. כלם כאחד עונים ביראה ואומרים: (יחיד אומר: קדשת יי צבאות וכו') ועונים הציבור והוא עמהם: קדוש. קדוש. קדוש יי צבאות. מלא כל הארץ כבודו: וממשיך השליח ציבור ואומר: והאופנים וחיות הקדש יחד מתנשאים לעמתם. ועונים הציבור והוא עמהם: משבחים ואומרים ברוך כבוד יי ממקומו:
וממשיך השליח ציבור בקול רם והציבור עמו בלחש:
לאל ברוך, נעימות יתנו. למלך אל חי וקים, זמירות יאמרו ותשבחות ישמיעו. כי הוא לבדו פועל גבורות, עושה חדשות, זורע צדקות, מצמיח ישועות, אדון הנפלאות. המחדש בכל יום תמיד מעשה בראשית. כאמור, לעשה אורים גדלים כי לעולם חסדו. התקנת מאורות לשמח עולם. ברוך אתה יי. יוצר המאורות: (אמן)
אהבת עולם אהבתנו יי אלהינו. חמלה גדולה יתרה חמלת עלינו. אבינו מלכנו, בעבור שמך ובעבור אבותינו אשר בטחו בך, ותלמדנו חקי חיים, כן תחננו אבינו אב הרחמן. המרחם, רחם נא עלינו. ותן בלבנו להבין, להשכיל, לשמוע, ללמוד וללמד, לשמור ולעשות ולקים את כל דברי תלמוד תורתך באהבה. והאר עינינו במצותיך. ודבק בלבנו יראתך. ויחד לבבנו לאהבה את שמך. ומלוך עלינו אתה לבדך כי שם קדשך באמת נקרא עלינו. בעבור שמך האל הגדול הגבור והנורא. מהרה באהבה תרום קרננו ותושיענו למען שמך. בך בטחנו לא נבוש ובשמך חסינו לא נכלם ולא נכשל עד עולמי עד כי אבינו מלכנו אתה. נגילה ונשמחה בישועתך. רחמיך יי אלהינו וחסדיך אל יעזבונו נצח סלה ועד. והבא עלינו ברכה ושלום יקבץ ציציותיו ויחזיקם בידו השמאלית בין קמיצה לזרת כנגד לבו. מארבע כנפות הארץ. והוליכנו מהרה קוממיות לארצנו. כי בנו בחרת מכל עם ולשון. וקרבתנו לשמך הגדול להודות לך, וליחדך, ולרוממך ולאהבה את שמך, ברוך אתה יי. הבוחר בעמו ישראל באהבה:
ואומרים הציבור יחד בקול רם:
שמע, ישראל, יי, אלהינו, יי, אח>ד>>:
ואומרים בלחש:
ברוך שם כבוד מלכותו לעולם ועד:
ואהבת את יי אלהיך בכללבבך ובכלנפשך ובכלמאדך: והיו הדברים האלה אשר אנכי מצוך היום עללבבך: ושננתם לבניך ודברת בם בשבתך בביתך ובלכתך בדרך ובשכבך ובקומך: וקשרתם לאות עלידך והיו לטטפת בין עיניך: וכתבתם עלמזזות ביתך ובשעריך:
והיה אםשמע תשמעו אלמצותי אשר אנכי מצוה אתכם היום לאהבה אתיי אלהיכם ולעבדו בכללבבכם ובכלנפשכם: ונתתי מטרארצכם בעתו יורה ומלקוש ואספת דגנך ותירשך ויצהרך: ונתתי עשב בשדך לבהמתך ואכלת ושבעת: השמרו לכם פןיפתה לבבכם וסרתם ועבדתם אלהים אחרים והשתחויתם להם: וחרה אףיי בכם ועצר אתהשמים ולאיהיה מטר והאדמה לא תתן אתיבולה ואבדתם מהרה מעל הארץ הטבה אשר יי נתן לכם: ושמתם אתדברי אלה עללבבכם ועלנפשכם וקשרתם אתם לאות עלידכם והיו לטוטפת בין עיניכם: ולמדתם אתם אתבניכם לדבר בם בשבתך בביתך ובלכתך בדרך ובשכבך ובקומך: וכתבתם עלמזוזות ביתך ובשעריך: למען ירבו ימיכם וימי בניכם על האדמה אשר נשבע יי לאבתיכם לתת להם כימי השמים עלהארץ:
ויאמר יי אלמשה לאמר: דבר אלבני ישראל ואמרת אלהם ועשו להם ציצת עלכנפי בגדיהם לדרתם ונתנו עלציצת הכנף פתיל תכלת: והיה לכם לציצת וראיתם אתו וזכרתם אתכלמצות יי ועשיתם אתם ולא תתורו אחרי לבבכם ואחרי עיניכם אשראתם זנים אחריהם: למען תזכרו ועשיתם אתכלמצותי והייתם קדשים לאלהיכם: אני יי אלהיכם אשר הוצאתי אתכם מארץ מצרים להיות לכם לאלהים אני יי אלהיכם:
ואומרים בלחש: אמת.
וחוזר ש"ץ בקול רם ואומר: יי אלהיכם.
אמת ויציב, ונכון, וקים, וישר, ונאמן, ואהוב, וחביב, ונחמד, ונעים, ונורא, ואדיר, ומתקן, ומקבל, וטוב, ויפה, הדבר הזה עלינו לעולם ועד. אמת אלהי עולם מלכנו, צור יעקב מגן ישענו. לדור ודור, הוא קים, ושמו קים. כסאו נכון, ומלכותו ואמונתו קימת. דבריו חיים ונאמנים לעד ולעולמי עולמים. עלינו ועל אבותינו, על בנינו, ועל כל דורותינו על הראשונים ועל האחרונים, דבר טוב וקים באמת חק ולא יעבור. אמת שאתה הוא יי אלהינו ואלהי אבותינו, מלכנו ומלך אבותינו, גואלנו וגאל את אבותינו, יוצרנו וצור ישועתנו, פודנו ומצילנו מעולם הוא שמך, ואין לנו אלהים עוד זולתך:
עזרת אבותינו אתה הוא מעולם. מגן ומושיע לבניהם אחריהם בכל דור ודור. ברום עולם מושבך. ומשפטיך וצדקתך עד אפסי ארץ. אמת אשרי איש אשר ישמע אל מצותיך, ותורתך ודברך ישים על לבו. אמת אתה הוא אדון לעמך ומלך גבור לריב ריבם לאבות ובנים. אמת אתה הוא ראשון ואתה הוא אחרון, ומבלעדיך אין לנו מושיע. אמת ממצרים גאלתנו יי אלהינו. מבית עבדים פדיתנו. כל בכורי מצרים בדבר הרגת. ובכורך גאלת. וים סוף בקעת. וזדים טבעת. וידידים עברו מים. ויכסו מים צריהם, עד אחד מהם לא נותר. ועל זאת שבחו גאולים ורוממו לאל, ונתנו ידידים שירות זמירות תשבחות למלך אל חי וקים, רם ונשא, גדול גבור ונורא. משפיל גאים עדי ארץ. מגביה שפלים עד מרום. מוציא אסירים. פודה ענוים. עוזר דלים. ועונה לעמו ישראל בעת שועם אליו, תהלה לאל עליון ברוך הוא. משה וכל בני ישראל לך אמרו. שירה בשמחה רבה אמרו כלם: מי כמכה באלם יי מי כמכה נאדר בקדש נורא תהלת עשה פלא: יי ימלך לעלם ועד: ונאמר, גאלנו יי צבאות שמו קדוש ישראל: ברוך אתה יי. גאל ישראל:



-----עמידה
(:
תפילת העמידה
:)
אדני שפתי תפתח. ופי יגיד תהלתך:

()a_18_1sma

()a_18_2sma

()a_18_3sma

()a_18_4sm

()a_18_5sma

()a_18_6sma

()a_18_7sma

()a_18_8sma

()a_18_9sma

()a_18_10sma

()a_18_11sma

()a_18_12sma

()a_18_13sma

()a_18_14sa

()a_18_15sma

()a_18_16sa

()a_18_17sma

()a_18_18a

()a_18_19s

()a_end18

-----חזרת הש"ץ
(:
חזרת הש"ץ
:)
יי, שפתי תפתח, ופי יגיד תהילתך;

()a_18_1sma

()a_18_2sma

()a_kdusha

()a_18_4sm

()a_18_5sma

()a_18_6sma

()a_18_7sma

()a_anenuChazan taanit

()a_18_8sma_shatz

()a_18_9sma

()a_18_10sma

()a_18_11sma

()a_18_12sma

()a_18_13sma

()a_18_14sa

()a_18_15sma

()a_18_16sa

()a_18_17sma

()a_18_18sm

()kohanim noTishaaBeav

()a_18_19s

יהיו לרצון אמרי פי והגיון ליבי לפניך יי צורי וגואלי;
-----תחנון
(:
אלו הימים שאין נופלים על פניהם. בראש חודש, בחנוכה, בפורים (פרזים ומוקפין), כל חודש ניסן, י"ד באייר, ל"ג בעומר, מר"ח סיון עד י"ב בחדש וי"ב בכלל, בט"ו באב, בערב ראש השנה, בערב יום הכיפורים, ממחרת יום הכיפורים עד סוף תשרי, בט"ו בשבט, בי"ד ובט"ו באדר א'. (ולענין מנחה שלפניהם מרן כתב שלגבי ראש חודש וי"א שגם בחנוכה לא ליפול במנחה שלפניהם, אבל לגבי שאר הימים לא הזכיר ומשמע שדעתו ליפול. ויש שכתבו שלא ליפול בכל הימים גם במנחה שלפניהם, חוץ מערב ראש השנה וערב יום הכיפורים, שאז לכולי עלמא נופלים במנחה שלפניהם) ובמוקפין אין נופלים על פניהם בט"ז באדר כשחל פורים דמוקפין בשבת, ובערב שבת במנחה. נהגו שלא ליפול על פניהם בבית האבל, אפילו אין שם אבל, בבית החתן (כל שבעת ימי החופה), בבית הכנסת ביום שהמילה תהיה שם, או אם אבי הבן או המוהל או הסנדק שם, והוא הדין כשהחתן מתפלל שם, אבל אם האבל מתפלל בבית הכנסת נופלים על פניהם (אבל האבל עצמו לא יפול על פניו).
:)
לפניך אני כורע ומשתחוה ומתחנן אדון העולם אלהי האלהים ואדני האדנים. כי לא על צדקותינו אנחנו מפילים תחנונינו לפניך כי על רחמיך הרבים. מה נאמר ליהוה מה נדבר ומה נצטדק. חטאנו ועוינו והרשענו ומרדנו וסור ממצותיך וממשפטיך. לך אדני הצדקה ולנו בשת הפנים. השחרו פנינו מפני אשמתנו ונכפפה קומתנו מפני עונותינו. אין לנו פה להשיב ולא מצח להרים ראש. אלהי, בשתי ונכלמתי להרים אלהי פני אליך. כי עונותינו רבו למעלה ראש ואשמתנו גדלה עד לשמים. אין בנו מעשים עשה עמנו צדקה למען שמך כמו שהבטחתנו על יד נביאך למען שמי אאריך אפי ותהלתי אחטם לך לבלתי הכריתך. לא למענכם אני עשה בית ישראל כי אם לשם קדשי. לא לנו יי לא לנו כי לשמך תן כבוד על חסדך על אמתך. למה יאמרו הגוים איה נא אלהיהם. אנא יי אל תפן אל קשי העם הזה ואל רשעו ואל חטאתו. סלח נא לעון העם הזה כגדל חסדך וכאשר נשאתה לעם הזה ממצרים ועד הנה. למען שמך יי וסלחת לעוני כי רב הוא. אדני | שמעה. אדני | סלחה. אדני. הקשיבה ועשה אל תאחר. למענך אלהי. כי שמך נקרא. על עירך ועל עמך:
(:
בעשרת ימי תשובה ובתענית ציבור אומרים אבינו מלכנו
:)
אבינו מלכנו חטאנו לפניך: אבינו מלכנו
אין לנו מלך אלא אתה: אבינו מלכנו
עשה עמנו למען שמך: אבינו מלכנו
חדש עלינו שנה טובה: אבינו מלכנו
בטל מעלינו כל גזרות קשות ורעות: אבינו מלכנו
בטל מחשבות שונאינו: אבינו מלכנו
הפר עצת כל אויבינו: אבינו מלכנו
כלה כל צר ומשטין מעלינו: אבינו מלכנו
כלה דבר וחרב ורעב ושבי ובזה ומשחית ומגפה ושטן ויצר רע וחלים רעים מבני בריתך: אבינו מלכנו
שלח רפואה שלמה לחולי עמך: אבינו מלכנו
מנע מגפה מנחלתך: אבינו מלכנו
זכור כי עפר אנחנו: אבינו מלכנו
מחול וסלח לכל עונותינו: אבינו מלכנו
קרע רוע גזר דיננו: אבינו מלכנו
מחוק ברחמיך הרבים כל שטרי חובותינו: אבינו מלכנו
מחה והעבר פשעינו מנגד עיניך: אבינו מלכנו
כתבנו בספר חיים טובים: אבינו מלכנו
כתבנו בספר פרנסה וכלכלה: אבינו מלכנו
כתבנו בספר מחילה וסליחה וכפרה: אבינו מלכנו
כתבנו בספר גאלה וישועה: אבינו מלכנו
זכרנו בזכרון טוב מלפניך: אבינו מלכנו
הצמיח לנו ישועה בקרוב: אבינו מלכנו
הרם קרן ישראל עמך: אבינו מלכנו
והרם קרן משיחך: אבינו מלכנו
החזירנו בתשובה שלמה לפניך: אבינו מלכנו
שמע קולנו, חוס ורחם עלינו: אבינו מלכנו
עשה למענך אם לא למעננו: אבינו מלכנו
קבל ברחמים וברצון את תפלתנו: אבינו מלכנו
אל תשיבנו ריקם מלפניך: אבינו מלכנו
-----לשני וחמישי
אל מלך יושב על כסא רחמים מתנהג בחסידות. מוחל עון עמו. מסיר חטאת יראיו. מעביר ראשון ראשון. מרבה מחילה לחוטאים וסליחה לפושעים. עשה צדקות עם כל בשר ורוח, ולא כרעתם להם גומל. אל הורתנו לומר לפניך שלש עשרה. בעבור שלש עשרה זכור לנו ברית שלש עשרה מדות שלרחמים שחלה בם ענו לפניך מקדם. וכן כתוב בתורתך. וירד יי בענן. ויתיצב עמו שם. ויקרא בשם, יי. ושם נאמר:
ואומר השליח ציבור: ויעבר יי על פניו ויקרא:*
*יחיד אומר מצפץ מצפץ במקום יי | יי
ואומרים כל הציבור והשליח ציבור עמהם בקול רם:
יי. | יי. אל רחום וחנון. ארך
אפים ורב חסד ואמת. נצר חסד לאלפים. נשא עון ופשע. וחטאה ונקה.
ואומר השליח ציבור: וסלחת לעוננו ולחטאתנו ונחלתנו:
אלהינו ואלהי אבותינו. אל תעש עמנו כלה. תאחז ידך במשפט. בבא תוכחה נגדך. שמנו מספרך אל תמח. גשתך לחקור מוסר. רחמיך יקדמו רגזך. דלות מעשים בשורך. קרב צדק מאליך. הורנו בזעקנו לך. צו ישועתנו במפגיע. ותשיב שבות אהלי תם. פתחיו ראה כי שממו. זכור נמת. עדות לא תשכח מפי זרעו. חותם תעודה תתיר. סודך שים בלמודך. טבור אגן הסהר. נא אל יחסר המזג. יה דע את אשר ידעוך. מגר את הגוי אשר לא ידעוך. כי תשיב לבצרון. לכודים אסירי התקוה:
אומרים הציבור הוידוי בעמידה ובכפיפת קומה:
אנא אלהינו ואלהי אבותינו. תבא לפניך תפלתנו ואל תתעלם מלכנו מתחנתנו. שאין אנו עזי פנים וקשי ערף לומר לפניך צדיקים אנחנו ולא חטאנו. אבל חטאנו אנחנו ואבותינו. אשמנו. בגדנו. גזלנו. דברנו דופי. העוינו. והרשענו. זדנו. חמסנו. טפלנו שקר. יעצנו רע. כזבנו. לצנו. מרדנו. נאצנו. סררנו. עוינו. פשענו. צררנו. קשינו ערף. רשענו. שחתנו. תעינו. תעבנו. תעתענו. סרנו ממצותיך וממשפטיך הטובים ולא שוה לנו. ואתה צדיק על כל הבא עלינו. כי אמת עשית ואנחנו הרשענו:
מה נאמר לפניך יושב מרום. מה נספר לפניך שוכן שחקים. הלא הנסתרות והנגלות אתה יודע. אתה יודע רזי עולם ותעלומות סתרי כל חי. אתה חופש כל חדרי בטן ורואה כליות ולב. אין כל דבר נעלם ממך. ואין נסתר מנגד עיניך. יהי רצון מלפניך יי אלהינו ואלהי אבותינו. שתמחול לנו על כל חטאתינו. ותכפר לנו על כל עונותינו. ותסלח לכל פשעינו. וסלחת לעונינו ולחטאתנו ונחלתנו. סלח לנו אבינו כי חטאנו. מחול לנו מלכנו כי פשענו. כי אתה אדני טוב וסלח, ורב חסד לכל קוראיך. למען שמך יי. וסלחת לעוננו כי רב הוא. למען שמך יי תחינו. בצדקתך תוציא מצרה נפשנו. יי צבאות עמנו. משגב לנו אלהי יעקב סלה: יי צבאות. אשרי אדם בטח בך: יי הושיעה. המלך יעננו ביום קראנו: השיבנו יי. אליך ונשובה. חדש ימינו כקדם:
ואומר השליח ציבור: ויעבר יי על פניו ויקרא:*
*יחיד אומר מצפץ מצפץ במקום יי | יי
ואומרים כל הציבור והשליח ציבור עמהם בקול רם:
יי. | יי. אל רחום וחנון.
ארך אפים ורב חסד ואמת. נצר חסד לאלפים. נשא עון ופשע. וחטאה ונקה.*
ואומר השליח ציבור: וסלחת לעוננו ולחטאתנו ונחלתנו:
(* יש הכופלים כאן שניים מקרא ואח"כ תרגום: ואעבר יי שכינתיה על אפוהי וקרא.
יי יי. אלהא רחמנא וחננא. מרחיק רגז ומסגי למעבד טבון וקשוט: נטיר טיבו לאלפי דרין. שביק לעוין. ולמרוד ולחובין. סלח:)
ואומרים כל הציבור בעמידה:
והוא רחום יכפר עון ולא ישחית. והרבה להשיב אפו. ולא יעיר כל חמתו: אתה יי לא תכלא רחמיך ממנו. חסדך ואמתך תמיד יצרונו: הושיענו יי אלהינו וקבצנו מן הגוים. להודות לשם קדשך. להשתבח בתהלתך: אם עונות תשמר יה. אדני מי יעמד: כי עמך הסליחה. למען תורא: לא כחטאינו עשה לנו. ולא כעונתינו גמל עלינו: אם עונינו ענו בנו. יי. עשה למען שמך: זכר רחמיך יי. וחסדיך כי מעולם המה: יענך יי ביום צרה. ישגבך שם אלהי יעקב: יי הושיעה. המלך יעננו ביום קראנו: אבינו מלכנו חננו ועננו. כי אין בנו מעשים. עשה עמנו צדקה כרוב רחמיך. והושיענו למען שמך: ועתה אדני אלהינו. אשר הוצאת את עמך. מארץ מצרים ביד חזקה. ותעש לך שם כיום הזה. חטאנו רשענו: אדני. ככל צדקתך ישב נא אפך וחמתך. מעירך ירושלם הר קדשך. כי בחטאינו ובעונות אבתינו. ירושלם ועמך. לחרפה לכל סביבתינו: ועתה שמע אלהינו. אל תפלת עבדך ואל תחנוניו. והאר פניך. על מקדשך השמם. למען אדני: הטה אלהי | אזנך ושמע. פקח עיניך. וראה שממתינו. והעיר. אשר נקרא שמך עליה. כי לא על צדקתינו. אנחנו מפילים תחנונינו לפניך. כי על רחמיך הרבים: אדני | שמעה, אדני | סלחה. אדני. הקשיבה ועשה אל תאחר. למענך אלהי. כי שמך נקרא. על עירך ועל עמך: אבינו אב הרחמן. הראנו אות לטובה. וקבץ נפוצותינו מארבע כנפות הארץ. יכירו וידעו כל הגוים. כי אתה יי אבינו אתה. אנחנו החמר ואתה יוצרנו. ומעשה ידך כלנו: אבינו מלכנו צורנו וגאלנו. חוסה יי על עמך. ואל תתן נחלתך לחרפה למשל בם גוים. למה יאמרו בעמים. איה אלהיהם: ידענו יי כי חטאנו. ואין מי יעמד בעדנו. אלא שמך הגדול יעמד לנו בעת צרה. וכרחם אב על בנים רחם עלינו. חמול על עמך. ורחם על נחלתך. חוסה נא כרב רחמיך אל. חננו מלכנו ועננו. לך יי הצדקה. עשה נפלאות בכל עת ועת. הבט נא והושיעה נא צאן מרעיתך. אל ימשל בנו קצף. כי לך יי הישועה. בך תוחלתנו. אלוה הסליחות אנא סלח נא. כי אל טוב וסלח אתה:
אנא מלך רחום וחנון. זכור והבט לברית בין הבתרים. ותראה לפניך עקידת יחיד. ולמען ישראל אבינו אל תעזבנו אבינו. ואל תטשנו מלכנו. ואל תשכחנו יוצרנו. ואל תעש עמנו כלה בגלותנו. כי אל מלך רחום וחנון אתה:
אין כמוך חנון ורחום. אלהינו. אין כמוך אל ארך אפים ורב חסד ואמת. הושיענו ורחמנו. מרעש ומרגז הצילנו. זכר לעבדיך. לאברהם ליצחק וליעקב. אל תפן. אל קשי העם הזה. ואל רשעו ואל חטאתו: שוב מחרון אפך. והנחם על הרעה לעמך: והסר ממנו מכת המות כי רחום אתה. כי כן דרכך לעשות חסד חנם בכל דור ודור. אנא יי הושיעה נא. אנא יי הצליחה נא. אנא יי. עננו ביום קראנו. לך יי קוינו. לך יי חכינו. לך יי ניחל. אל תחשה ותעננו. כי נאמו גוים אבדה תקותם. כל ברך לך תכרע. וכל קומה לפניך תשתחוה:
הפותח יד בתשובה לקבל פושעים וחטאים. נבהלה נפשנו מרב עצבונינו. אל תשכחנו נצח. קומה והושיענו. אל תשפוך חרונך עלינו כי עמך אנחנו בני בריתך. אל, הביטה. דל כבודנו בגוים. ושקצונו כטומאת הנדה. עד מתי עזך בשבי. ותפארתך ביד צר. עוררה גבורתך והושיענו למען שמך. המה יראו ויבשו ויחתו מגבורתם. אל ימעטו לפניך תלאותינו. מהר יקדמונו רחמיך בעת צרותינו. לא למעננו אלא למענך פעול. ואל תשחת את זכר שאריתנו. (כי לך מיחלות עינינו.) כי אל מלך רחום וחנון אתה. וזכור עדותנו בכל יום תמיד אומרים פעמים באהבה:
ואומרים כל הציבור עם השליח ציבור יחד בקול רם:
שמע, ישראל, יי | אלהינו, יי | אחד:
ואומר השליח ציבור:
יי אלהי ישראל שוב מחרון אפך. והנחם על הרעה לעמך: שוב למען עבדיך. שבטי נחלתך:
וחוזרים הציבור ואומרים: "ה' אלהי ישראל" וכו'
תחינה ליום שני
יי. איה חסדיך הראשונים. אשר ספרו לנו אבותינו מלפנים. אשר עשית עמנו: בזמן כבודך שכן. באהל לשבתו מוכן. ושם ידבר עמנו: רחקת ממנו זיו השכינה. ועתה אנה פנה. אשר איננו פה עמנו: השיבהו לקדמותו, ויגברו בניך ואז יאמרו. הגדיל יי לעשות עמנו: מהר לרפא נגענו. שובנו אלהי ישענו. והפר כעסך עמנו:
תחינה ליום חמישי
יי. שארית פליטת אריאל. השכח חנות אל. אם קפץ באף רחמיו: מאס דבירו וספו. ויטרוף לעד אפו. ושחת רחמיו: ואיה נפלאותיו וחסדיו. אשר ספרו לנו עבדיו. אשר גמלם כרחמיו: אומר ברבות יגוני. נפלה נא ביד יי. כי רבים רחמיו: לדברו יחלנו והתנחמנו. חסדי יי כי לא תמנו. כי לא כלו רחמיו:
ואומרים הציבור:
יי אלהי ישראל שוב מחרון אפך. והנחם על הרעה לעמך: שוב למען עבדיך. שבטי נחלתך:
ואומר שליח ציבור:
אל תקצף יי עד מאד. ואל לעד תזכר עון. הן הבט נא עמך כלנו: אל תנאץ למען שמך. אל תנבל כסא כבודך. זכר. אל תפר בריתך אתנו: אם עונינו ענו בנו. יי. עשה למען שמך. כי רבו משובתינו לך חטאנו: אדון סלח לנו: וחוזרים הציבור ואמרים: "לך חטאנו" וכו'
-----יום רגיל
אבינו מלכנו אבינו אתה. אבינו מלכנו אין לנו אלא אתה. אבינו מלכנו רחם עלינו. אבינו מלכנו חננו ועננו. כי אין בנו מעשים. עשה עמנו צדקה למען שמך הגדול והקדוש והושיענו:
ואנחנו לא נדע מה נעשה כי עליך עינינו. זכר רחמיך יי וחסדיך. כי מעולם המה: אל תזכר לנו עונות ראשונים. מהר יקדמונו רחמיך כי דלונו מאד: קומה עזרתה לנו ופדנו למען חסדך: יהי חסדך יי עלינו. כאשר יחלנו לך: אם עונות תשמר יה. אדני מי יעמד: כי עמך הסליחה. למען תורא: יי הושיעה. המלך יעננו ביום קראנו: כי הוא ידע יצרנו. זכור כי עפר אנחנו: עזרנו אלהי ישענו על דבר כבוד שמך. והצילנו וכפר על חטאתינו למען שמך:
-----הוצאת ס"ת
בימים שאומרים בהם תחנון, אומר החזן בעת פתיחת ההיכל:
אל ארך אפים ורב חסד ואמת. אל באפך תוכיחנו. חוסה יי על ישראל עמך והושיענו מכל רע. חטאנו לך אדון סלח נא כרב רחמיך אל:
אל ארך אפים ומלא רחמים. אל תסתר פניך ממנו. חוסה יי על (שארית) ישראל עמך והצילנו מכל רע. חטאנו לך אדון סלח נא כרב רחמיך אל:
ואומר "ויהי בנסע הארן" וכו'
בימים שאין אומרים תחנון, אומר החזן בעת פתיחת ההיכל:
יהי יי אלהינו עמנו. כאשר היה עם אבתינו. אל יעזבנו ואל יטשנו: הושיעה את עמך. וברך את נחלתך. ורעם ונשאם עד העולם: (בראש חודש ובחול המועד מוסיף ואומר: הושע יי את עמך את שארית ישראל:) בעבור דוד עבדך. אל תשב פני משיחך:
ומוציאין ספר תורה ומתחיל החזן והציבור עמו:
ויהי. בנסע הארן ויאמר משה. קומה יי. ויפצו איביך. וינסו משנאיך מפניך: ישמחו השמים ותגל הארץ. ויאמרו בגוים יי מלך: ישמח הר ציון. תגלנה בנות יהודה. למען משפטיך: אשרי העם שככה לו. אשרי העם שיי אלהיו:
מניחין ספר התורה על התיבה ובעת שפותחין אותו, אומר החזן:
הרחמן ברוך הוא יחזיר שביתנו ושבית כל עמו בית ישראל (למקומה) במהרה בימינו ויוציאנו מכל צרותינו לרוחה ומאפלה לאורה וכן יהי רצון ואמרו אמן: (אמן)
מגביהין היריעה כדי שיראו הכתב, ואומר החזן:
וזאת התורה. אשר שם משה. לפני בני ישראל:
(ויש מוסיפים ואומרים: האל תמים דרכו. אמרת יי צרופה. מגן הוא. לכל החסים בו:)
והקהל משתחוה לעומת ספר התורה, ואומרים:
באו נשתחוה ונכרעה. נברכה לפני יי עשנו:
ואומר החזן: הכל, תנו עז לאלהים, ותנו כבוד לתורה:
ועונין הציבור: תורת יי תמימה, משיבת נפש:
ואומר החזן: יי, עז לעמו יתן:
ועונין הציבור: יי, יברך את עמו בשלום:
וקוראים לעולה הראשון לעלות לתורה.
  

ברכות התורה
העולה לקרוא בתורה ראשון, אומר:
כי. שם יי אקרא. הבו גדל לאלהינו:
ועונין הציבור: גדול יי ומהלל מאד. ולגדלתו אין חקר:
וממשיך הקורא הראשון, ושאר העולים מתחילין מכאן:
ברכו את יי המבורך:
ועונין והוא עמהם:
ברוך יי המבורך לעולם ועד:
ומברך העולה:
ברוך אתה יי אלהינו מלך העולם, אשר בחר בנו מכל העמים. ונתן לנו את תורתו. ברוך אתה יי נותן התורה: (אמן)
ואחר הקריאה מברך העולה:
ברוך אתה יי אלהינו מלך העולם, אשר נתן לנו תורת אמת. וחיי עולם נטע בתוכנו. ברוך אתה יי נותן התורה: (אמן)
לאחר הקריאה אומר העולה האחרון חצי קדיש:
יתגדל ויתקדש שמיה רבא. (אמן) בעלמא די ברא כרעותיה וימלוך מלכותיה ויצמח פרקניה ויקרב משיחיה ויפרוק עמיה. בחייכון וביומיכון ובחייהון דכל בית ישראל, בעגלא ובזמן קריב ואמרו אמן. (אמן) ומיד אומרים הציבור והשליח ציבור עמהם: יהא שמיה רבא מברך לעלם ולעלמי עלמיא: ואומר שליח ציבור לבדו: יתברך: (אמן). וישתבח ויתפאר ויתרומם ויתעלה ויתהדר ויתהלל ויתנשא, שמיה דקדשא בריך הוא. (אמן) לעילא לעילא מכל ברכתא שירתא ותשבחתא ונחמתא, דאמירן בעלמא ואמרו אמן. (אמן)
ברכת הגומל
ארבעה חייבים להודות ואלו הם: חולה שנתרפא, היוצא מבית האסורים, הבא מדרך המדבר, והבא מן הים. וחייבים לברך בפני עשרה. ואומר המברך:
יודו ליהוה חסדו. ונפלאותיו לבני אדם: וירוממוהו בקהל עם. ובמושב זקנים יהללוהו:
ברוך אתה יי אלהינו מלך העולם הגומל לחיבים, טובות. שגמלני טוב:
ועונים: אמן. שגמלך טוב הוא יגמלך סלה.
ברכות לקהל וליחידים
מי שברך אבותינו אברהם יצחק ויעקב, משה ואהרן ודוד ושלמה וכל הקהלות הקדושות והטהורות, הוא יברך את כל הקהל הקדוש הזה, גדולים וקטנים, הם ובניהם ונשיהם ותלמידיהם:
ברכה ליחיד
ועוד יברך וישמור ויחיה ויאריך את ימי רבי (פלוני בן פלוני) שהתנדב.............. בעבור.............. המקום ברוך הוא ברחמיו ירצה נדבתו, ויברך מעשה ידיו, (ויפתח לבו ולב בניו לתלמוד תורתו. ויגדלם האל לעבודתו וליראתו) וימלא משאלות לבו (לבם) ולבכם לטובה. ויקים עליו (על כל אחד ואחד מהם) מקרא שכתוב: יי ישמרהו ויחיהו ואשר בארץ. ואל תתנהו בנפש איביו. וכן יהי רצון ואמרו אמן.
ברכה לאשה
ועוד יברך וישמור ויחיה ויאריך את ימי מרתא
(או: האשה) (פלונית בת פלונית) שהתנדבה.............. בעבור.............. המקום ברוך הוא ברחמיו ירצה נדבתה, ויברך מעשה ידיה, (ויפתח לב בניה לתלמוד תורתו. ויגדלם האל לעבודתו וליראתו) וימלא משאלות לבה לטובה. ויקים עליה מקרא שכתוב: (לחולה: אל נא רפא נא לה, ועוד יקים עליה מקרא שכתוב:) מנשים באהל תברך. וכן יהי רצון ואמרו אמן.
ואומרים הקהל:
(ויש שנהגו לדלג על מה רב טובך בימי החול מחמת דוחק הזמן)
מה רב טובך אשר צפנת ליראיך פעלת לחסים בך נגד בני אדם: לך יי הגדלה והגבורה והתפארת והנצח וההוד כי כל בשמים ובארץ לך יי הממלכה והמתנשא לכל לראש: והעשר והכבוד מלפניך ואתה מושל בכל ובידך כח וגבורה ובידך לגדל ולחזק לכל: ועתה אלהינו מודים אנחנו לך ומהללים לשם תפארתך: ויברכו שם כבודך ומרומם על כל ברכה ותהלה:
ואומר החזן:
וידעת. כי יי אלהיך הוא האלהים. האל הנאמן. שמר הברית והחסד. לאהביו. ולשמרי מצותו לאלף דור: כי אל רחום יי אלהיך. לא ירפך ולא ישחיתך. ולא ישכח את ברית אבתיך. אשר נשבע להם: כי כה אמר יי. רנו ליעקב שמחה. וצהלו בראש הגוים. השמיעו הללו ואמרו. הושע יי את עמך. את שארית ישראל:
ומוליכין ספר התורה מהתיבה להיכל, ואומר החזן:
יהללו את שם יי. כי נשגב שמו לבדו. הודו על ארץ ושמים: וירם קרן לעמו. תהלה לכל חסידיו. לבני ישראל עם קרבו. הללויה:
וכשמגיעים לפתח ההיכל אומר החזן:
יי הוא האלהים: יי הוא האלהים. בשמים ממעל. ועל הארץ מתחת. אין עוד: אין כמוך באלהים | אדני. ואין כמעשיך:
מכניסין הספר להיכל, ואומרים הקהל:
שובה למעונך. ושכון בבית מאויך. כי כל פה וכל לשון. יתנו הוד והדר למלכותך: ובנחה יאמר. שובה יי. רבבות אלפי ישראל: השיבנו יי אליך ונשובה. חדש ימינו כקדם:
סוגרים ההיכל ואומרים "והוא רחום" וכו'

()a_halfKadish 
-----אשרי ובא לציון
(:
אשרי ובא לציון
:)

()ashrei

()lamnatzeach lamnatzeach

(:
ובא לציון
:)
והוא רחום יכפר עון ולא ישחית. והרבה להשיב אפו ולא יעיר כל חמתו: יי הושיעה. המלך יעננו ביום קראנו: יי צבאות עמנו. משגב לנו אלהי יעקב סלה: יי צבאות. אשרי אדם בטח בך: אשרי יושבי ביתך. עוד יהללוך סלה: אשרי העם שככה לו. אשרי העם שיי אלהיו:
תהלה לדוד ארוממך אלוהי המלך ואברכה שמך לעולם ועד: בכליום אברכך ואהללה שמך לעולם ועד: גדול יי ומהלל מאד ולגדלתו אין חקר: דור לדור ישבח מעשיך וגבורתיך יגידו: הדר כבוד הודך ודברי נפלאתיך אשיחה: ועזוז נוראתיך יאמרו וגדלתך אספרנה: זכר רבטובך יביעו וצדקתך ירננו: חנון ורחום יי ארך אפים וגדלחסד: טוביי לכל ורחמיו עלכלמעשיו: יודוך יי כלמעשיך וחסידיך יברכוכה: כבוד מלכותך יאמרו וגבורתך ידברו: להודיע | לבני האדם גבורתיו וכבוד הדר מלכותו: מלכותך מלכות כלעלמים וממשלתך בכלדור ודור: סומך יי לכלהנפלים וזוקף לכלהכפופים: עיניכל אליך ישברו ואתה נותןלהם אתאכלם בעתו: (חייב לכוין בפסוק זה, והעיקר לכוין פירוש המילות, ואם לא כיון פירוש המילות צריך לחזור ולאמרו. ויכוין פותח את ידיך ראשי תיבות פא"י וסופי תיבות חת"ך, שהם אותיות סא"ל בא"ת ב"ש, שהוא מנין פא"י, והוא מספר הויה בשילוב אדנות דהיינו: יאהדונהי.) פותח אתידך ומשביע לכלחי רצון: צדיק יי בכלדרכיו וחסיד בכלמעשיו: קרוב יי לכלקראיו לכל אשר יקראהו באמת: רצוןיראיו יעשה ואתשועתם ישמע ויושיעם: שומר יי אתכלאהביו ואת כלהרשעים ישמיד: תהלת יי ידבר פי ויברך כלבשר שם קדשו לעולם ועד: ואנחנו נברך יה. מעתה ועד עולם. הללויה:
בימים שאין אומרים בהם תחנון, מדלגים מזמור זה וממשיכים "ובא לציון".
למנצח מזמור לדוד: יענך יי ביום צרה ישגבך שם | אלהי יעקב: ישלחעזרך מקדש ומציון יסעדך: יזכר כלמנחתך ועולתך ידשנה סלה: יתןלך כלבבך וכלעצתך ימלא: נרננה | בישועתך ובשםאלהינו נדגל ימלא יי כלמשאלותיך: עתה ידעתי כי הושיע | יי משיחו יענהו משמי קדשו בגבורות ישע ימינו: אלה ברכב ואלה בסוסים ואנחנו | בשםיי אלהינו נזכיר: המה כרעו ונפלו ואנחנו קמנו ונתעודד: יי הושיעה המלך יעננו ביוםקראנו:
ועומד שליח ציבור ואומר:
ובא לציון גואל. ולשבי פשע ביעקב. נאם יי: ואני. זאת בריתי אותם אמר יי. רוחי אשר עליך. ודברי אשר שמתי בפיך. לא ימושו. מפיך ומפי זרעך. ומפי זרע זרעך אמר יי. מעתה ועד עולם: ואתה קדוש. יושב תהלות ישראל: וקרא זה אל זה ואמר: (יחיד אומר: קדשת יי צבאות וכו') ועונין הציבור והוא עמהם: קדוש. קדוש. קדוש יי צבאות. מלא כל הארץ כבודו: וממשיך השליח ציבור ואומר: ומקבלין דין מדין ואמרין. קדיש בשמי מרומא בית שכינתיה. קדיש על ארעא עובד גבורתיה. קדיש בעלם עלמיא. יי צבאות מליא כל ארעא זיו יקריה: ותשאני רוח. ואשמע אחרי. קול רעש גדול. ועונין הציבור והוא עמהם: ברוך כבוד יי ממקומו: וממשיך השליח ציבור ואומר: ונטלתני רוחא. ושמעית בתרי. קל זיע סגיא. דמשבחין ואמרין. בריך יקרא דיהוה מאתר בית שכינתיה. יי ימלך לעלם ועד: יי מלכותיה לעלמא ולעלמי עלמיא: ומכאן אומרים הציבור והשליח ציבור יחד: יי אלהי אברהם יצחק וישראל אבתינו. שמרה זאת לעולם. ליצר מחשבות לבב עמך. והכן לבבם אליך: והוא רחום יכפר עון ולא ישחית. והרבה להשיב אפו. ולא יעיר כל חמתו: כי אתה אדני טוב וסלח. ורב חסד לכל קראיך: צדקתך צדק לעולם. ותורתך אמת: מי אל כמוך. נשא עון ועבר על פשע. לשארית נחלתו. לא החזיק לעד אפו. כי חפץ חסד הוא: ישוב ירחמנו. יכבש עונתינו. ותשליך. במצלות ים כל חטאתם: תתן אמת ליעקב. חסד לאברהם. אשר נשבעת לאבתינו מימי קדם: ברוך אדני יום יום יעמס לנו. האל ישועתנו סלה: יי צבאות עמנו. משגב לנו אלהי יעקב סלה: יי צבאות. אשרי אדם בטח בך:
ברוך אלהינו ברוך אדונינו ברוך בוראנו שבראנו לכבודו. שהבדילנו מן התועים ונתן לנו תורת אמת על ידי משה רבנו חיי עולם נטע בתוכנו. הרחמן יפתח לבנו לתלמוד תורתו. ויתן בלבנו אהבתו ויראתו לעשות רצונו כרצונו ולעבדו בלבב שלם ובנפש חפצה. למען לא ניגע לריק ולא נלד לבהלה. כן יהי רצון ורחמים מלפניך יי אלהינו שנחיה לשמור חקיך בעולם הזה ולימות המשיח כדי שנזכה ונירש טוב לחיי העולם הבא. למען יזמרך כבוד ולא ידם. יי אלהי לעולם אודך: יהיו לרצון אמרי פי והגיון לבי לפניך. יי צורי וגאלי:
מזמור ליום ראשון
לדוד מזמור ליהוה הארץ ומלואה תבל וישבי בה: כי הוא עלימים יסדה ועלנהרות יכוננה: מייעלה בהריי ומייקום במקום קדשו: נקי כפים וברלבב אשר לאנשא לשוא נפשי ולא נשבע למרמה: ישא ברכה מאת יי וצדקה מאלהי ישעו: זה דור דרשו מבקשי פניך יעקב סלה: שאו שערים | ראשיכם והנשאו פתחי עולם ויבוא מלך הכבוד: מי זה מלך הכבוד יי עזוז וגבור יי גבור מלחמה: שאו שערים | ראשיכם ושאו פתחי עולם ויבא מלך הכבוד: מי הוא זה מלך הכבוד יי צבאות הוא מלך הכבוד סלה: ואומרים "לדוד" וכו' כדלקמן.
מזמור ליום שני
שיר מזמור לבניקרח: גדול יי ומהלל מאד בעיר אלהינו הרקדשו: יפה נוף משוש כלהארץ הרציון ירכתי צפון קרית מלך רב: אלהים בארמנותיה נודע למשגב: כיהנה המלכים נועדו עברו יחדו: המה ראו כן תמהו נבהלו נחפזו: רעדה אחזתם שם חיל כיולדה: ברוח קדים תשבר אניות תרשיש: כאשר שמענו | כן ראינו בעיריי צבאות בעיר אלהינו אלהים יכוננה עדעולם סלה: דמינו אלהים חסדך בקרב היכלך: כשמך אלהים כן תהלתך עלקצויארץ צדק מלאה ימינך: ישמח | הרציון תגלנה בנות יהודה למען משפטיך: סבו ציון והקיפוה ספרו מגדליה: שיתו לבכם | לחילה פסגו ארמנותיה למען תספרו לדור אחרון: כי זה | אלהים אלהינו עולם ועד הוא ינהגנו עלמות: ואומרים "לדוד" וכו' כדלקמן.
מזמור ליום שלישי
מזמור לאסף אלהים נצב בעדתאל בקרב אלהים ישפט: עדמתי תשפטועול ופני רשעים תשאוסלה: שפטודל ויתום עני ורש הצדיקו: פלטודל ואביון מיד רשעים הצילו: לא ידעו | ולא יבינו בחשכה יתהלכו ימוטו כלמוסדי ארץ: אניאמרתי אלהים אתם ובני עליון כלכם: אכן כאדם תמותון וכאחד השרים תפלו: קומה אלהים שפטה הארץ כיאתה תנחל בכלהגוים: ואומרים "לדוד" וכו' כדלקמן.
מזמור ליום רביעי
אלנקמות יי אל נקמות הופיע: הנשא שפט הארץ השב גמול עלגאים: עדמתי רשעים | יי עדמתי רשעים יעלזו: יביעו ידברו עתק יתאמרו כלפעלי און: עמך יי ידכאו ונחלתך יענו: אלמנה וגר יהרגו ויתומים ירצחו: ויאמרו לא יראהיה ולאיבין אלהי יעקב: בינו בערים בעם וכסילים מתי תשכילו: הנטע אזן הלא ישמע אםיצר עין הלא יביט: היסר גוים הלא יוכיח המלמד אדם דעת: יי ידע מחשבות אדם כיהמה הבל: אשרי | הגבר אשרתיסרנו יה ומתורתך תלמדנו: להשקיט לו מימי רע עד יכרה לרשע שחת: כי | לאיטש יי עמו ונחלתו לא יעזב: כיעדצדק ישוב משפט ואחריו כלישרילב: מייקום לי עםמרעים מייתיצב לי עםפעלי און: לולי יי עזרתה לי כמעט | שכנה דומה נפשי: אםאמרתי מטה רגלי חסדך יי יסעדני: ברב שרעפי בקרבי תנחומיך ישעשעו נפשי: היחברך כסא הוות יצר עמל עליחק: יגודו עלנפש צדיק ודם נקי ירשיעו: ויהי יי לי למשגב ואלהי לצור מחסי: וישב עליהם | אתאונם וברעתם יצמיתם יצמיתם יי אלהינו: ואומרים "לדוד" וכו' כדלקמן.
מזמור ליום חמישי
למנצח | עלהגתית לאסף: הרנינו לאלהים עוזנו הריעו לאלהי יעקב: שאוזמרה ותנותף כנור נעים עםנבל: תקעו בחדש שופר בכסה ליום חגנו: כי חק לישראל הוא משפט לאלהי יעקב:
עדות | ביהוסף שמו בצאתו עלארץ מצרים שפת לאידעתי אשמע: הסירותי מסבל שכמו כפיו מדוד תעברנה: בצרה קראת ואחלצך אענך בסתר רעם אבחנך עלמי מריבה סלה: שמע עמי ואעידה בך ישראל אםתשמעלי: לאיהיה בך אל זר ולא תשתחוה לאל נכר: אנכי | יי אלהיך המעלך מארץ מצרים הרחבפיך ואמלאהו: ולאשמע עמי לקולי וישראל לאאבה לי: ואשלחהו בשרירות לבם ילכו במועצותיהם: לו עמי שמע לי ישראל בדרכי יהלכו: כמעט אויביהם אכניע ועלצריהם אשיב ידי: משנאי יי יכחשולו ויהי עתם לעולם: ויאכילהו מחלב חטה ומצור דבש אשביעך: ואומרים "לדוד" וכו' כדלקמן.
מזמור ליום ששי
יי מלך גאות לבש לבש יי עז התאזר אףתכון תבל בלתמוט: נכון כסאך מאז מעולם אתה: נשאו נהרות | יהוה נשאו נהרות קולם ישאו נהרות דכים: מקלות | מים רבים אדירים משבריים אדיר במרום יי: עדתיך | נאמנו מאד לביתך נאוהקדש יי לארך ימים: ואומרים "לדוד" וכו' כדלקמן.
מזמור לראש חודש
כשחל ראש חודש אומרים מזמור שלאותו יום ואחר כך מזמור שלראש חודש. וכן בחול המועד ובחנוכה. ובראש חודש טבת, שחל בחנוכה, אומרים קודם מזמור שלראש חודש ואחר כך מזמור שלחנוכה.
מזמור. שירו ליהוה | שיר חדש. כי נפלאות עשה. הושיעה לו ימינו וזרוע קדשו: הודיע יי ישועתו. לעיני הגוים גלה צדקתו: זכר חסדו ואמונתו לבית ישראל. ראו כל אפסי ארץ. את ישועת אלהינו: הריעו ליהוה כל הארץ. פצחו ורננו וזמרו: זמרו ליהוה בכנור. בכנור וקול זמרה: בחצצרות וקול שופר. הריעו לפני המלך יי: ירעם הים ומלאו. תבל וישבי בה: נהרות ימחאו כף. יחד הרים ירננו: לפני יי כי בא לשפט הארץ. ישפט תבל בצדק ועמים במישרים:
יי מלך ירגזו עמים. ישב כרובים תנוט הארץ: יי בציון גדול. ורם הוא על כל העמים: יודו שמך. גדול ונורא קדוש הוא: ועז מלך משפט אהב. אתה כוננת מישרים. משפט וצדקה ביעקב אתה עשית: רוממו יי אלהינו. והשתחוו להדם רגליו קדוש הוא: משה ואהרן בכהניו. ושמואל בקראי שמו. קראים אל יי והוא יענם: בעמוד ענן ידבר אליהם. שמרו עדתיו וחק נתן למו: יי אלהינו אתה עניתם. אל נשא היית להם. ונקם על עלילותם: רוממו יי אלהינו. והשתחוו להר קדשו. כי קדוש יי אלהינו: ואומרים "לדוד" וכו' כדלקמן.
מזמור לחנוכה
מזמור שיר חנכת הבית לדוד: ארוממך יי כי דליתני. ולאשמחת איבי לי: יי אלהי. שועתי אליך ותרפאני: יי העלית מןשאול נפשי. חייתני מירדיבור: זמרו ליי חסידיו. והודו לזכר קדשו: כי רגע באפו. חיים ברצונו. בערב ילין בכי. ולבקר רנה: ואני אמרתי בשלוי. בלאמוט לעולם: יי ברצונך העמדתה להררי עז. הסתרת פניך הייתי נבהל: אליך יי אקרא. ואלאדני אתחנן: מהבצע בדמי ברדתי אל שחת היודך עפר היגיד אמתך: שמע יי וחנני. יי היה עזר לי: הפכת מספדי למחול לי, פתחת שקי. ותאזרני שמחה: למען יזמרך כבוד ולא ידם, יי אלהי לעולם אודך: ואומרים "לדוד" וכו' כדלקמן.
מזמור לתעניות ולפורים
שיר מזמור לאסף: אלהים אל דמי לך. אל תחרש ואל תשקט אל: כי הנה אויביך יהמיון. ומשנאיך נשאו ראש: על עמך יערימו סוד. ויתיעצו על צפוניך: אמרו לכו ונכחידם מגוי. ולא יזכר שם ישראל עוד: כי נועצו לב יחדו. עליך ברית יכרתו: אהלי אדום וישמעאלים. מואב והגרים: גבל ועמון ועמלק. פלשת עם ישבי צור: גם אשור נלוה עמם. היו זרוע לבני לוט סלה: עשה להם כמדין. כסיסרא כיבין בנחל קישון: נשמדו בעין דאר. היו דמן לאדמה: שיתמו נדיבמו כערב וכזאב. וכזבח וכצלמנע כל נסיכמו: אשר אמרו נירשה לנו. את נאות אלהים: אלהי שיתמו כגלגל. כקש לפני רוח: כאש תבער יער. וכלהבה תלהט הרים: כן תרדפם בסערך. ובסופתך תבהלם: מלא פניהם קלון. ויבקשו שמך יי: יבשו ויבהלו עדי עד. ויחפרו ויאבדו: וידעו כי אתה שמך יי לבדך. עליון על כל הארץ: ואומרים "לדוד" וכו' כדלקמן.
מזמור לתענית אסתר
למנצח על אילת השחר. מזמור לדוד: אלי אלי למה עזבתני. רחוק מישועתי דברי שאגתי: אלהי אקרא יומם ולא תענה. ולילה ולא דומיה לי: ואתה קדוש. יושב תהלות ישראל: בך בטחו אבתינו. בטחו ותפלטמו: אליך זעקו ונמלטו. בך בטחו ולא בושו: ואנכי תולעת ולא איש. חרפת אדם ובזוי עם: כל ראי ילעגו לי. יפטירו בשפה יניעו ראש: גל אל יי יפלטהו. יצילהו כי חפץ בו: כי אתה גחי מבטן. מבטיחי על שדי אמי: עליך השלכתי מרחם. מבטן אמי אלי אתה: אל תרחק ממני כי צרה קרובה. כי אין עוזר: סבבוני פרים רבים. אבירי בשן כתרוני: פצו עלי פיהם. אריה טרף ושאג: כמים נשפכתי והתפרדו כל עצמותי. היה לבי כדונג. נמס בתוך מעי: יבש כחרש כחי. ולשוני מדבק מלקוחי. ולעפר מות תשפתני: כי סבבוני כלבים. עדת מרעים הקיפוני. כארי ידי ורגלי: אספר כל עצמותי. המה יביטו יראו בי: יחלקו בגדי להם. ועל לבושי יפילו גורל: ואתה יי אל תרחק. אילותי לעזרתי חושה: הצילה מחרב נפשי. מיד כלב יחידתי: הושיעני מפי אריה. ומקרני רמים עניתני: אספרה שמך לאחי. בתוך קהל אהללך: יראי יי הללוהו. כל זרע יעקב כבדוהו. וגורו ממנו כל זרע ישראל: כי לא בזה ולא שקץ ענות עני. ולא הסתיר פניו ממנו. ובשועו אליו שמע: מאתך תהלתי. בקהל רב נדרי אשלם נגד יראיו: יאכלו ענוים וישבעו. יהללו יי דרשיו. יחי לבבכם לעד: יזכרו וישבו אל יי כל אפסי ארץ. וישתחוו לפניך כל משפחות גוים: כי ליהוה המלוכה. ומשל בגוים: אכלו וישתחוו כל דשני ארץ. לפניו יכרעו כל יורדי עפר. ונפשו לא חיה: זרע יעבדנו. יספר לאדני לדור: יבאו ויגידו צדקתו. לעם נולד כי עשה: ואומרים "לדוד" וכו' כדלקמן.
מזמור לבית האבל
אומרים מזמור זה רק כשמתפללים בבית האבל.
למנצח לבניקרח מזמור: שמעו זאת כל העמים. האזינו כל ישבי חלד: גם בני אדם גם בני איש. יחד עשיר ואביון: פי ידבר חכמות. והגות לבי תבונות: אטה למשל אזני. אפתח בכנור חידתי: למה אירא בימי רע. עון עקבי יסובני: הבטחים על חילם. וברב עשרם יתהללו: אח, לאפדה יפדה איש. לא יתן לאלהים כפרו: ויקר פדיון נפשם. וחדל לעולם: ויחי עוד לנצח. לא יראה השחת: כי יראה חכמים ימותו. יחד כסיל ובער יאבדו. ועזבו לאחרים חילם: קרבם בתימו לעולם. משכנתם לדור ודר. קראו בשמותם עלי אדמות: ואדם ביקר בל ילין. נמשל כבהמות נדמו: זה דרכם כסל למו. ואחריהם בפיהם ירצו סלה: כצאן לשאול שתו, מות ירעם. וירדו בם ישרים לבקר. וצורם לבלות שאול, מזבל לו: אךאלהים, יפדה נפשי מיד שאול. כי יקחני סלה: אל תירא כי יעשר איש. כי ירבה כבוד ביתו: כי לא במותו יקח הכל. לא ירד אחריו כבודו: כי נפשו בחייו יברך. ויודך כי תיטיב לך: תבוא עד דור אבותיו. עד נצח לא יראו אור: אדם ביקר, ולא יבין. נמשל כבהמות נדמו: ואומרים "לדוד" וכו' כדלקמן.
מזמור לבית החתן
אומרים מזמור זה רק כשמתפללים בבית החתן.
למנצח על ששנים לבני קרח משכיל שיר ידידת: רחש לבי דבר טוב אמר אני מעשי למלך לשוני עט סופר מהיר: יפיפית מבני אדם הוצק חן בשפתותיך על כן ברכך אלהים לעולם: חגור חרבך על ירך גבור. הודך והדרך: והדרך צלח רכב על דבר אמת וענוה צדק ותורך נוראות ימינך: חציך שנונים עמים תחתיך יפלו בלב אויבי המלך: כסאך אלהים עולם ועד שבט מישר שבט מלכותך: אהבת צדק ותשנא רשע על כן משחך אלהים אלהיך שמן ששון מחבריך: מר ואהלות קציעות כל בגדתיך מן היכלי שן מני שמחוך: בנות מלכים ביקרותיך נצבה שגל לימינך בכתם אופיר: שמעי בת וראי והטי אזנך ושכחי עמך ובית אביך: ויתאו המלך יפיך כי הוא אדניך והשתחוי לו: ובת צר במנחה פניך יחלו עשירי עם: כל כבודה בת מלך פנימה ממשבצות זהב לבושה: לרקמות תובל למלך בתולות אחריה רעותיה מובאות לך: תובלנה בשמחת וגיל תבאינה בהיכל מלך: תחת אבתיך יהיו בניך תשיתמו לשרים בכל הארץ: אזכירה שמך בכל דר ודר על כן עמים יהודוך לעולם ועד: ואומרים "לדוד" וכו' כדלקמן.
לדוד. אליך יי נפשי אשא: אלהי בך בטחתי אל אבושה. אל יעלצו אויבי לי: גם כל קויך לא יבשו. יבשו הבוגדים ריקם: דרכיך יי הודיעני. ארחותיך למדני: הדריכני באמתך ולמדני. כי אתה אלהי ישעי. אותך קויתי כל היום: זכר רחמיך יי וחסדיך. כי מעולם המה: חטאות נעורי ופשעי אל תזכר. כחסדך זכר לי אתה. למען טובך יי: טוב וישר יי. על כן יורה חטאים בדרך: ידרך ענוים במשפט. וילמד ענוים דרכו: כל ארחות יי חסד ואמת. לנצרי בריתו ועדתיו: למען שמך יי. וסלחת לעוני כי רב הוא: מי זה האיש ירא יי. יורנו בדרך יבחר: נפשו בטוב תלין. וזרעו יירש ארץ: סוד יי ליראיו. ובריתו להודיעם: עיני תמיד אל יי. כי הוא יוציא מרשת רגלי: פנה אלי וחנני. כי יחיד ועני אני: צרות לבבי הרחיבו. ממצוקותי הוציאני: ראה עניי ועמלי. ושא לכל חטאותי: ראה איבי כי רבו. ושנאת חמס שנאוני: שמרה נפשי והצילני. אל אבוש כי חסיתי בך: תם וישר יצרוני. כי קויתיך: פדה אלהים את ישראל. מכל צרותיו:
אמר רבי אלעזר אמר רבי חנינא: תלמידי חכמים מרבים שלום בעולם. שנאמר, וכל בניך למודי יי. ורב שלום בניך: אין קדוש כיהוה כי אין בלתך. ואין צור כאלהינו: כי מי אלוה מבלעדי יי. ומי צור זולתי אלהינו: אין כאלהינו. אין כאדנינו. אין כמלכנו. אין כמושיענו. מי כאלהינו. מי כאדנינו. מי כמלכנו. מי כמושיענו. נודה לאלהינו. נודה לאדנינו. נודה למלכנו. נודה למושיענו. ברוך אלהינו. ברוך אדנינו. ברוך מלכנו. ברוך מושיענו. אתה הוא אלהינו. אתה הוא אדנינו. אתה הוא מלכנו. אתה הוא מושיענו. אתה תושיענו. אתה תקום תרחם ציון כי עת לחננה כי בא מועד: אך צדיקים יודו לשמך ישבו ישרים את פניך: ויבטחו בך יודעי שמך כי לא עזבת דרשיך יי: כי כל העמים ילכו איש בשם אלהיו ואנחנו נלך בשם יי אלהינו לעולם ועד:
ועומד שליח ציבור ואומר קדיש תתקבל.
(ובראש חודש ובחול המועד אומרים כאן חצי קדיש ומתפללים מוסף, ואחר כך אומר קדיש תתקבל).
קדיש תתקבל
יתגדל ויתקדש שמיה רבא. (אמן) בעלמא די ברא כרעותיה וימלוך מלכותיה ויצמח פרקניה ויקרב משיחיה ויפרוק עמיה. בחייכון וביומיכון ובחייהון דכל בית ישראל, בעגלא ובזמן קריב ואמרו אמן. (אמן) ומיד אומרים הציבור והשליח ציבור עמהם: יהא שמיה רבא מברך לעלם ולעלמי עלמיא: ואומר שליח ציבור לבדו: יתברך: (אמן). וישתבח ויתפאר ויתרומם ויתעלה ויתהדר ויתהלל ויתנשא, שמיה דקדשא בריך הוא. (אמן) לעילא לעילא מכל ברכתא שירתא ותשבחתא ונחמתא, דאמירן בעלמא ואמרו אמן. (אמן)
בראש חודש ובחול המועד מתפללים כאן מוסף.
תתקבל צלותכון ותתעביד בעותכון וצלותהון ובעותהון דכל בית ישראל, קדם אבונא דבשמיא. יהא שלמא רבא מן שמיא, וסיעתא ופורקנא ורוחא וחנא וחסדא ורחמי, עליכון ועלנא ועל כל קהלהון דכל בית ישראל לחיים ולשלום ואמרו אמן. (אמן)
מכאן אומרים הציבור והשליח ציבור יחד:
עשה שלום במרומיו, הוא ברחמיו וחסדיו יעשה שלום עלינו ועל כל ישראל. וינחמנו בציון ויבנה ברחמיו את ירושלים בחיינו ובימינו בקרוב אמן ואמן:
  

פיטום הקטורת ועלינו
ואומרים כולם יחד:
אתה הוא יי אלהינו שהקטירו אבותינו לפניך את קטרת הסמים בזמן שבית המקדש קים. כאשר צוית אתם על יד (משה) נביאך ככתוב בתורתך:
ויאמר יי אל משה קח לך סמים. נטף ושחלת וחלבנה. סמים ולבנה זכה. בד בבד יהיה: ועשית אתה קטרת. רקח מעשה רוקח. ממלח טהור קדש: ושחקת ממנה הדק. ונתתה ממנה. לפני העדת באהל מועד. אשר אועד לך שמה. קדש קדשים תהיה לכם: ונאמר, והקטיר עליו. אהרן קטרת סמים. בבקר בבקר. בהיטיבו. את הנרת יקטירנה: ובהעלת אהרן את הנרת. בין הערבים יקטירנה. קטרת תמיד. לפני יי לדרתיכם:
תנו רבנן: פטום הקטרת כיצד. שלש מאות וששים ושמנה מנים היו בה. שלש מאות וששים וחמשה כמנין ימות החמה. ושלשה מנים יתרים שמהם מכניס כהן גדול מלא חפניו ביום הכפורים, ומחזירן למכתשת בערב יום הכפורים, כדי לקים בה מצות דקה מן הדקה. ואחד עשר סמנים היו בה ואלו הן: הצרי והצפרן, החלבנה והלבנה, משקל שבעים שבעים מנה. מור וקציעה, ושבלת נרד, וכרכום, משקל ששה עשר ששה עשר מנה. הקשט שנים עשר. קלופה שלשה. קנמון תשעה. בורית כרשינא תשעה קבין. יין קפריסין סאין תלת וקבין תלתא. ואם לא מצא יין קפריסין, מביא חמר חור עתיק. מלח סדומית רבע הקב. מעלה עשן כל שהוא. רבי נתן הבבלי אומר: אף מכפת הירדן כל שהוא. אם נתן בה דבש פסלה. ואם חסר אחת מכל סמניה חיב מיתה.
רבן שמעון בן גמליאל אומר: הצרי אינו אלא שרף (נ"א: שרף) הנוטף מעצי הקטף. בורית כרשינא למה היא באה, כדי לשפות בה את הצפרן כדי שתהא נאה. יין קפריסין למה הוא בא, כדי לשרות בו את הצפרן כדי שתהא עזה. והלא מי רגלים יפין לה, אלא שאין מכניסין מי רגלים במקדש מפני הכבוד.
תניא. רבי נתן אומר: כשהוא שוחק אומר, הדק היטב היטב הדק, מפני שהקול יפה לבשמים. פטמה לחצאין, כשרה. לשליש ולרביע לא שמענו. אמר רבי יהודה: זה הכלל. אם כמדתה כשרה לחצאין. ואם חסר אחת מכל סמניה חיב מיתה.
תני בר קפרא: אחת לששים או לשבעים שנה היתה באה שלשירים לחצאין. ועוד תני בר קפרא: אלו היה נותן בה קרטוב שלדבש אין אדם יכול לעמוד מפני ריחה. ולמה אין מערבין בה דבש, מפני שהתורה אמרה: כי כל שאר וכל דבש. לא תקטירו ממנו. אשה ליהוה:
כשיש מות בעיר, חס ושלום, אומרים כאן תפלה זו:
רבון העולמים באנו לחלות פניך שתעצור המגפה מעלינו ולא תתן המשחית לבא אל בתינו. ורחם עלינו ועל טפנו ועל עוללינו ועל כל ישראל עמך. וקבל תפלתנו כמו שקבלת קטרת הסמים שהקטיר לפניך אהרן הכהן כאשר החל הנגף בעם שנאמר ויאמר משה אל אהרן קח את המחתה ותן עליה אש מעל המזבח ושים קטרת והולך מהרה אל העדה וכפר עליהם כי יצא הקצף מלפני יי החל הנגף: ויקח אהרן כאשר דבר משה וירץ אל תוך הקהל והנה החל הנגף בעם ויתן את הקטרת ויכפר על העם: ויעמד בין המתים ובין החיים ותעצר המגפה: וכן פינחס שנאמר ויעמד פינחס ויפלל ותעצר המגפה: וכן דוד שנאמר ויבן שם דוד מזבח ליהוה ויעל עלות ושלמים ויעתר יי לארץ ותעצר המגפה מעל ישראל: כי אתה אבינו ולך תלויות עינינו. רפאנו יי ונרפא הושיענו ונושעה כי תהלתנו אתה שכן כתוב בתורתך והסיר יי ממך כל חלי וכל מדוי מצרים הרעים אשר ידעת לא ישימם בך ונתנם בכל שנאיך:
יי צבאות עמנו. משגב לנו אלהי יעקב סלה: יי צבאות. אשרי אדם בטח בך: יי הושיעה. המלך יעננו ביום קראנו:
תנא דבי אליהו, כל השונה הלכות בכל יום, מובטח לו שהוא בן העולם הבא. שנאמר, הליכות עולם לו: אל תקרי הליכות, אלא הלכות. אמר רבי אלעזר אמר רבי חנינא: תלמידי חכמים מרבים שלום בעולם. שנאמר, וכל בניך למודי יי. ורב שלום בניך: אל תקרי בניך אלא בוניך. יהי שלום בחילך. שלוה בארמנותיך: למען אחי ורעי. אדברה נא שלום בך. למען בית יי אלהינו. אבקשה טוב לך: וראה בנים לבניך. שלום על ישראל: שלום רב לאהבי תורתך. ואין למו מכשול: יי עז לעמו יתן. יי יברך את עמו בשלום:
מנהגנו יהודי תימן, וכך כתב מהרי"ץ זצוק"ל, שהשליח ציבור שונה מעט הלכות מהשלחן ערוך או פסקי הרמב"ם, וטוב לנהוג כך.
רבי חנניא בן עקשיא אומר. רצה הקדוש ברוך הוא לזכות את ישראל. לפיכך הרבה להם תורה ומצות. שנאמר: יי חפץ למען צדקו. יגדיל תורה ויאדיר:
קדיש
יתגדל ויתקדש שמיה רבא. (אמן) דעתיד לחדתא עלמא ולאחאה מיתיא. ולמפרק חייא. ולמבני קרתא ירושלם. ולשכללא היכלא קדישא. ולמעקר פולחנא נוכראה מן ארעא. ולאתבא פולחנא די שמיה לאתריה. בהדריה בזיויה וביקריה. וימלוך מלכותיה ויצמח פורקניה ויקרב (וי"ג ויבע) משיחיה ויפרוק עמיה. בחייכון וביומיכון ובחייהון דכל בית ישראל, בעגלא ובזמן קריב ואמרו אמן. (אמן) ומיד אומרים הציבור והשליח ציבור עמהם: יהא שמיה רבא מברך לעלם ולעלמי עלמיא: ואומר שליח ציבור לבדו: יתברך: (אמן). וישתבח ויתפאר ויתרומם ויתעלה ויתהדר ויתהלל ויתנשא, שמיה דקדשא בריך הוא. (אמן) לעילא לעילא מכל ברכתא שירתא ותשבחתא ונחמתא, דאמירן בעלמא ואמרו אמן. (אמן)
על ישראל, ועל רבנן, ועל תלמידיהון, ועל כל תלמידי תלמידיהון, דעסקין באוריתא (קדישתא) די באתרא הדין ודי בכל אתר ואתר. יהא להון ולנא חנא וחסדא ורחמי מן קדם אבונא דבשמיא ואמרו אמן. (אמן)
יהא שלמא רבא מן שמיא, וסיעתא ופורקנא ורוחא וחנא וחסדא ורחמי, עליכון ועלנא ועל כל קהלהון דכל בית ישראל לחיים ולשלום ואמרו אמן. (אמן)
מכאן אומרים הציבור והשליח ציבור יחד:
עשה שלום במרומיו, הוא ברחמיו וחסדיו יעשה שלום עלינו ועל כל ישראל. וינחמנו בציון ויבנה ברחמיו את ירושלים בחיינו ובימינו בקרוב אמן ואמן:
ואומר: ברכו את יי המבורך:
ועונים והוא עמהם:
ברוך יי המבורך לעולם ועד:
ואחר כך אומרים בעמידה:
עלינו לשבח לאדון הכל, לתת גדלה ליוצר בראשית. שלא עשנו כגויי הארצות, ולא שמנו ככל משפחות האדמה. שלא שם חלקנו (בעשי"ת: כהם) כחלקם ולא גורלנו ככל המונם. שהם משתחוים להבל וריק, ומתפללים אל אל לא יושיע. (בעשי"ת: ומתפללים ללא יועיל). ואנחנו משתחוים לפני מלך מלכי המלכים (יש מוסיפים: הקדוש) ברוך הוא. שהוא נוטה שמים ויוסד ארץ, מושב יקרו בשמים ממעל, ושכינת עזו בגבהי מרומים. הוא אלהינו ואין עוד. אמת מלכנו ואין זולתו. ככתוב בתורתו וידעת היום. והשבת אל לבבך. כי יי הוא האלהים. בשמים ממעל. ועל הארץ מתחת. אין עוד:
על כן נקוה לך יי אלהינו לראות מהרה בתפארת עזך. להעביר גלולים מן הארץ. והאלילים כרות יכרתון, לתכן עולם במלכות שדי. וכל בני בשר יקראו בשמך להפנות אליך כל רשעי ארץ. יכירו וידעו כל יושבי תבל כי לך תכרע כל ברך, תשבע כל לשון. לפניך יי אלהינו יכרעו ויפלו, ולכבוד שמך הגדול יקר יתנו. ויקבלו כלם עול מלכותך. ותמלוך עליהם לעולם ועד, כי המלכות שלך היא. ולעולמי עד תמלוך בכבוד. ככתוב בתורתך יי ימלך לעלם ועד. וכתוב, והיה יי. למלך על כל הארץ. ביום ההוא. יהיה יי. אחד ושמו אחד:
יש נוהגים לומר בלחש שלושה פסוקים אלו. וסודם ידוע ליודעי ח"ן:
אל תירא מפחד פתאם. ומשאת רשעים כי תבא: עוצו עצה ותפר. דברו דבר ולא יקום. כי עמנו אל: ועד זקנה אני הוא. ועד שיבה אני אסבל. אני עשיתי ואני אשא. ואני אסבל ואמלט:
כשיוצא מבית הכנסת, אומר:
יי נחני בצדקתך למען שוררי. הישר לפני דרכך:
הפוגש את חבירו לאחר התפילה אומר לו: תשמע תפלתך.
וחבירו עונה לו: ואתה תענה ותעתר בתפלה.
פתיחה ללימוד ולאחריו
יש נוהגים כמנהג אבותינו הקדושים ללמוד משנה נביאים וכתובים. וכתב מהרי"ץ זצוק"ל,שהמנהג ללמוד פרק אחד במשנה עם פירוש הרמב"ם או רבינו עובדיה. ופרק אחד בנביאים וארבעה מזמורי תלים.
יהי רצון מלפניך יי אלהי שלא אכשל בדבר הלכה. שלא אומר על טמא טהור. ועל טהור טמא. ולא על מתר אסור. ולא על אסור מתר. ואל אכשל בדבר הלכה וישמחו בי חברי. ואל יכשלו חברי בדבר הלכה ואשמח בהם. בשם יי אל עולם נעשה ונצליח. כל ישראל יש להם חלק לעולם הבא. שנאמר: ועמך כלם צדיקים. לעולם יירשו ארץ. נצר מטעי. מעשה ידי להתפאר:
אחר הלימוד אומר:
עזרי מעם יי עשה שמים וארץ: השלך על יי יהבך והוא יכלכלך לא יתן לעולם מוט לצדיק: שמר תם וראה ישר כי אחרית לאיש שלום: בטח ביהוה ועשה טוב שכן ארץ ורעה אמונה: הנה אל ישועתי אבטח ולא אפחד כי עזי וזמרת יה, יי, ויהי לי לישועה:
מודה אני לפניך יי אלהי ששמת חלקי מיושבי בית המדרש. ולא שמת חלקי מיושבי קרנות. שאני משכים והם משכימים. אני משכים לדברי תורה והם משכימים לדברים בטלים. אני עמל והם עמלים. אני עמל ומקבל שכר והם עמלים ואינם מקבלים שכר. אני רץ והם רצים. אני רץ לחיי העולם הבא והם רצים לבאר שחת. שנאמר: ואתה אלהים תורידם לבאר שחת. אנשי דמים ומרמה לא יחצו ימיהם. ואני אבטח בך: ויבטחו בך יודעי שמך כי לא עזבת דרשיך יי: כי כל העמים ילכו איש בשם אלהיו ואנחנו נלך בשם יי אלהינו לעולם ועד:
אם יש עשרה אנשים אומרים קדיש דעתיד.